справа № 752/19258/23
головуючий у суді І інстанції Ольшевська І.О.
провадження № 22-ц/824/469/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 січня 2025 року                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І., 
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за  апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
ПрАТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 04 червня                     2013 року у розмірі 37 211 грн 35 коп. станом на 23 серпня 2023 року, яка складається з 29 911 грн 43 коп. заборгованості за тілом кредиту, 7 299 грн                    92 коп. заборгованості за відсотками, а також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 684 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до позивача та підписав заяву б/н від 04 червня 2013 року, згідно з якої отримав кредит у розмірі 30 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
З огляду на те, що відповідачем не виконуються зобов`язання щодо погашення кредитного боргу, у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 23 серпня 2023 року складає 37 211 грн 35 коп. 
 
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 29 911 грн                   43 коп. заборгованості за тілом кредиту.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2 147 грн                      20 коп. судового збору.
 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 29 911 грн 35 коп. А враховуючи, що заява-анкета від 04 червня 2013 року не містить положень щодо розміру процентів, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 7 299 грн 92 коп. відсутні.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 8 731 грн 28 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, в іншій частині рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано те, що відповідач звернувся до позивача та підписав заяву б/н від             04 червня 2013 року, згідно з якої отримав кредит у розмірі 30 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також 22 травня                   2020 року відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
У заяві від 22 травня  2020 року зазначено основні умови кредитування, а саме: п.1.2. Основні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна лінія; сума кредитного ліміту; п.1.3. Процентна ставка: 43,2% річних для карт Універсальна; 42,0% річних для карт Універсальна Gold. До 22 травня                         2020 року заборгованість за відсотками становила 177 грн 68 коп., відповідно за період з 22 травня 2020 року до стягнення підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 7 122 грн 24 коп. (7 299 грн 92 коп.-177 грн 68 коп.).  
 
В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року в апеляційному порядку не оскаржується.
 
Щодо  правової позиції відповідача
Станом на день ухвалення постанови апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
За відомостями від 19 вересня 2023 року №99334902 Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА встановлено, що відповідач був зареєстрований з 10 листопада 2000 року по              24 червня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 90). 
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням  за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.
Апеляційний суд неодноразово направляв на зареєстровану адресу відповідача повідомлення разом з копіями ухвали про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційної скарги та доданих до неї документів. 
Відповідач кореспонденцію суду не отримав, надіслана апеляційним судом кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, апеляційний суд неодноразово здійснював виклик на телефонний номер відповідача, що наявний в матеріалах справи. Відповідно до телефонограми оператор мобільного зв`язку повідомив, що набраний номер не обслуговується.
Також, апеляційним судом розміщувалося оголошення на сайті судової влади про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Таким чином, апеляційний суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті                   6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (надалі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.
Однак з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. 
Це передбачено пунктами  118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання, оголошення на сайті судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, апеляційний суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо апеляційної скарги.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
 
За змістом частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Судом встановлено, що 04 червня 2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно з якої отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 30 000 грн (а.с. 28).
Дана анкета-заява містить анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Також в ній зазначено, що відповідач приєднується до Умов і правил надання банківських послуг Приватбанку, які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування.
Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», відповідачу були видані кредитні картки:
04 червня 2013 року з терміном дії до вересня 2016 року, 
19 травня 2016 року з терміном дії до травня 2020 року, 
22 травня 2020 року з терміном дії до вересня 2023 року (а.с. 18).
Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», кредитний ліміт встановлений на картку відповідача змінювався:
10 жовтня 2016 року  збільшено до 5 000 грн,
24 грудня 2016 року зменшено до 2 000 грн, 
13 лютого 2017 року збільшено до 5 000 грн,
16 травня 2018 року збільшено до 15 000 грн,
13 червня 2019 року збільшено до 20 000 грн,
14 січня 2020 року збільшено до 25 000 грн,
06 травня 2021 року збільшено до 27 000 грн,
06 травня 2021 року зменшено до 25 000 грн,
21 грудня 2021 року збільшено до 30 000 грн (а.с. 19).
 
Як вбачається з матеріалів справи, 22 травня 2020 року відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 20-27, 29-31).
У заяві від 22 травня  2020 року, як підписана безпосередньо відповідачем, зазначено основні умови кредитування, а саме: 
п.1.2. Основні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна лінія; розмір  кредитного ліміту не перевищує 50 000 грн для карт Універсальна;                    75 000 грн для карт Універсальна Gold.
п.1.3. Процентна ставка: 43,2% річних для карт Універсальна; 42,0% річних для карт Універсальна Gold. Тип процентної ставки фіксована.
п.1.4. Порядок повернення кредиту (Повернення кредиту здійснюється шляхом:
договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта;
шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту.
Розмір мінімальною обов`язкового платежу:
5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно;
10 % від заборгованості, але не менше 100 гри, щомісячно -у разі прострочки починаючи з другого місяця прострочення.);
п.1.5. Наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних - 86,4% для карт Універсальна, 84% - для карт Універсальна Gold.
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України,  колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору про надання банківських послуг б/н від 04 червня                    2013 року, позивачем надавалися відповідачу у кредит грошові кошти в межах встановленого ліміту. 
Як вбачається з виписки за договором б/н від 04 червня 2013 року відповідач активно користувався наданими у кредит грошовими коштами з                    04 червня 2013 року по 29 серпня 2023 року (а.с. 73-86)
 
З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України,  колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах позичальник має довести відсутність заборгованості у зв`язку з належним виконанням зобов`язання щодо повернення грошових коштів. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі більшому ніж це зазначено позивачем у розрахунках заборгованості.
Розрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем,  - відповідачем  також не наданий не наданий.
Враховуючи положення п.п. 3,6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 41 Закону України «Про Національний банк Україні», ч.ч. 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.п. 2.1.1, п.5.1., п.5.4., п.5.6., Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566 (зі змінами та доповненнями), виписка з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійсненні протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Отже, банківські виписки є належним доказом підтвердженням операцій за кредитом (правова позиція викладена у Постанові ВГСУ від 06 квітня                        2017 року у справі №905/2009/15).
Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, станом на                           23 серпня 2023 року  у нього утворилася заборгованість  у розмірі  29 911 грн 43 коп. за тілом кредиту.
 
Згідно із частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Як вбачається з матеріалів справи, у заяві від 22 травня  2020 року, яка підписана безпосередньо відповідачем, зазначено основні умови кредитування, а саме: п..1.3. Процентна ставка: 43,2% річних для карт Універсальна (3,6% в місяць = 43,2%/12 місяців).  
Також, судом встановлено, що відповідач активно користувався наданими у кредит грошовими коштами з 04 червня 2013 року  по 29 серпня 2023 року (виписка за договором б/н від 04 червня 2013 року а.с. 73-86).
З огляду на встановлене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення відсотків за користування кредитними коштами, оскільки апеляційний суд встановив, що розмір і порядок одержання процентів установлено умовами договору, укладеного між сторонами.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, до 22 травня                         2020 року заборгованість за відсотками становила 177 грн 68 коп., відповідно за період з 22 травня 2020 року до стягнення підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 7 122 грн 24 коп. (7 299 грн 92 коп.-177 грн 68 коп.).  
 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 цієї статті).
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити частково, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 8 731 грн 28 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 7 122 грн 24 коп.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл  судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 3 355 грн             (53 грн 68 коп. ((2684 грн - 2684 грн * 82%) - 2 147 грн 20 коп.)) +3 301 грн                32 коп. ((2684 грн * 82%))*1,5).
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 8 731 грн 28 коп. скасувати.
Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитомзадовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 122 грн 24 коп.
В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 3 355 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська