УХВАЛА 
05 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 595/1011/24
провадження № 61-1027ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про здійснення поділу спадкового майна,
ВСТАНОВИВ:
20 січня 2025 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2025 року (повний текст постанови складено 20 січня 
2025 року) у справі № 595/1011/24.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
І. Щодо зазначення підстав касаційного оскарження
Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Верховний Суд звертає увагу заявниці, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається конкретна норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
Однак заявниця, посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, не конкретизує, щодо застосування яких саме норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
ІІ. Щодо сплати судового збору
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У червні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 , відповідно до якого просили здійснити поділ спадкового майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:
-          виділити ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою 
АДРЕСА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:001:0507 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі та визнати за ОСОБА_2 як за спадкоємцем першої черги за законом право власності після смерті чоловіка на зазначене майно; 
-          виділити ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:001:0508 для ведення особистого селянського господарства в натурі та визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом право власності після смерті батька на зазначене майно; 
-          виділити ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 6121281100:01:001:0593 для ведення товарного сільського господарства, земельну ділянку з кадастровим номером 6121281100:01:001:0561 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку з кадастровим номером 6121281100:01:001:1200 для індивідуального садівництва в натурі та визнати за ОСОБА_3 як за спадкоємцем першої черги за законом право власності після смерті батька на зазначене майно.
Заочним рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області 
від 31 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
В поданій касаційній скарзі заявниця просить скасувати заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, ухваливши по справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю такого майна.
Враховуючи викладене, судовий збір за подану касаційну скаргу має бути сплачено за вимоги майнового характеру з урахуванням вартості спірного майна (житлового будинку та п`яти земельних ділянок).
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2024 року - 3 028 гривень. 
У розпорядженні Верховного Суду наразі відсутні відомості про вартість спірного нерухомого майна (житлового будинку та п`яти земельних ділянок).
З урахуванням наведеного судовий збір за подану касаційну скарги становить 1 відсоток ціни позову (вартості спірного майна), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб х 200%.
При поданні касаційної скарги в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
У касаційній скарзі викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке не містить обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору, а тому наразі задоволенню не підлягає. 
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:
1)      надання уточненої касаційної скарги із зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі;
2)     надання документу про сплату судового збору у встановленому законом розмірі та порядку, з урахуванням вартості спірного майна та роз`яснень, викладених в цій ухвалі.
У випадку повторного заявлення клопотання про відстрочення сплати судового збору заявниця має вказати передбачені для цього підстави визначені у статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» та надати докази на підтвердження наявності цих підстав.
У разі подання уточненої касаційної скарги через підсистему Електронний суд заявник має надати докази надсилання копії касаційної скарги до електронних кабінетів іншим учасникам справи або докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення учасникам справи, які не мають обов`язку зареєструвати електронний кабінет.
У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку, копії скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.
Також Верховний Суд роз`яснює заявниці, що, за загальним правилом, судові рішення у справах з ціною позову менше ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн у 2025 році), оскарженню в касаційному порядку не підлягають, крім випадків визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у справі № 595/1011/24 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                        В. В. Шипович