УХВАЛА
 
14 січня 2025року
м. Київ
 
справа № 761/30219/23
провадження № 61-394ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Івасин Олександр Романович, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту місця народження дитини за місцем проживання батьків,
ВСТАНОВИВ:
09 січня 2025 року адвокат Івасин О. Р., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року, сформовану в системі «Електронний суд».
У касаційній скарзі представник заявника заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови надійшов до його електронного кабінету 13 грудня 2024 року. 
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр) не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Відомості про дату складення повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року відсутні. Київський апеляційний суд надіслав вказану постанову до Реєстру для оприлюднення - не визначено, надання загального доступу забезпечено- 12 грудня 2024 року. Представник заявника протягом тридцяти днів від дати внесення судового рішення до Реєстру звернувся з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року.
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
Проте подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень представник заявника посилається на пункти 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Представник заявника, посилаючись у касаційній скарзі на пункт третій частини другої статті 389 ЦПК України, не зазначає норму права, щодо якої відсутній висновок про її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі                                                 № 904/3807/19).
Тобто, вищевказана підстава касаційного оскарження не обґрунтована належним чином.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
За таких обставин, заявник має право надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій зокрема уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), з доданням суду доказів надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. 
У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (частина друга статті 393 ЦПК України).
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу належить залишити без руху, а заявникові надати строк для усунення вказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Івасин Олександр Романович, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               Є. В. Коротенко