ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
19 лютого 2025 року
м. Київ
 
справа № 757/32876/23-ц
 
провадження № 61-8161св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація,
третя особа- ОСОБА_2 ,
 
розглянув заяву представника  ОСОБА_2 - адвоката Старенького Сергія Євгенійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва               від 08 листопада 2023 року у складі судді Бусик О. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року у складі колегії суддів: Голуб С. А.,             Слюсар Т. А., Таргоній Д. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 травня                      2024 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення з позовом у порядку адміністративного судочинства до відповідного окружного адміністративного суду, визначеного за його вибором - за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання (перебування, знаходження) або за місцезнаходженням відповідача.
 
Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2024 року касаційну скаргу                   ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року залишено без змін.
 
23 грудня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява представника                                 ОСОБА_2 - адвоката Старенького С. Є.про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу під час касаційного провадження, сформоване у системі ЄСІТС «Електронний суд» 23 грудня 2024 року. У заяві представник   ОСОБА_2 - адвокат Старенький С. Є просить стягнути з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн у зв`язку                         з розглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Зазначену заяву 23 грудня 2024 року надіслано у системі ЄСІТС «Електронний суд» ОСОБА_1 та Печерській районній в місті Києві державній адміністрації.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку, що заява представника   ОСОБА_2 - адвоката Старенького С. Є.                       про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.
 
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).
 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою                      (частина перша статті 15 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої                                  статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Згідно з положеннями частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати                                з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів                       у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
У відзиві на касаційну скаргу представником ОСОБА_2 - адвокатом                    Стареньким С. Є. зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які третя особа понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції становить 5 000 грн. Копія відзиву і долучених до нього документів направлена представником   ОСОБА_2 - адвокатом                    Стареньким С. Є. учасникам справи, що підтверджено квитанцією про доставку документів до електронного кабінету особи в системі «Електронний суд»                               (а. с. 151, 152).
 
Колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_2 - адвоката  Старенького С. Є. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, оскільки заявником підтверджено належними доказами понесення ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.
 
До відзиву на касаційну скаргу представником ОСОБА_2 - адвокатом Стареньким С. Є. на підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу було долучено:
- копію договору про надання правової та правничої допомоги від 15 жовтня                  2020 року;
- копію додаткового договору від 13 жовтня 2021 року щодо продовження строку дії договору про надання правової та правничої допомоги від 15 жовтня 2020 року; 
- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 31 серпня 2022 року;
- копію акта наданих послуг у розмірі 19 липня 2024 року;
- копію платіжної інструкції № Р24А2998752554D7483 від 17 липня 2024 року                        на суму 5 000 грн;
- докази направлення відзиву і долучених до нього документів учасникам справи.
 
Заперечень щодо поданої представником   ОСОБА_2 - адвокатом                     Стареньким С. Є. заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу учасники справи не подали (частина п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див. додаткову ухвалу Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
 
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
 
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
 
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Проаналізувавши долучені до матеріалів справи та подані на підтвердження факту понесення  ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу документи, колегія суддів вважає, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Стареньким С. Є. роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, отже, заява про ухвалення додатково рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву представника  ОСОБА_2 - адвоката Старенького Сергія Євгенійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець
 
І. Ю. Гулейков
 
Д. Д. Луспеник