ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14314/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 січня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого:          Бєлової Л.В.,
суддів:                    Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова Корпорація України» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Акціонерне товариство «Державна продовольча-зернова Корпорація України» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17.08.2022 №00182020708, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 135068163,63 грн у повному обсязі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №640/14314/22.
На виконання вимог Закону України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу № 640/14314/22 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17.08.2022 №00182020708.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що на виконання вимог постанови Верховного Суду від 18.07/2022 у справі № 826/1078/15 та п. 7 розділу II Порядку надіслання контролюючим органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 28.12.2015 № 1204, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 17.08.2022 № 00182020708 на зменшену суму податкових донарахувань, шо стало предметом розгляду в адміністративній справі №640/14314/22.
Додатково ГУ ДПС у м. Києві звертає увагу на те, що позивач фактично не здійснював жодного погашення податкових зобов`язань по оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, які є предметом спору у справах № 826/1078/15 та №640/14314/22.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом   Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова Корпорація України» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
У відзиві відповідач зазначає, що правова суть позовних вимог стосуються обставин протиправності визначення податковим органом грошового зобов`язання платнику податків шляхом прийняття оскаржуваного рішення від 17.08.2022 № 00182020708, яке у момент визначення грошового зобов`язання на суму 135 068 163, 63 грн. вже фактично сплачено до державного бюджету у 2015 році по цьому ж акту перевірки від 31.07.2014 у розмірі - 159 808 606, 83 грн, тобто з фактично надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями у розмірі - 24 740 443 грн.
Вказані обставини на думку Позивача не відповідають вимогам ст. 37, 38 ПК України.
Факт сплати АТ «ДПЗКУ» грошових коштів в дохід державного бюджету у розмірі - 159 808 606, 83 грн. контролюючим органом не заперечується, про що свідчить лист ГУ ДПС у м. Києві (відповідь на адвокатський запит представника позивача) від 09.06.2021 № 58437/6/26-15-12-13-11.
Також позивач зазначає, що повторне прийняття 17.08.2022 оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 00182020708 є свідченням повторного притягнення АТ «ДПЗКУ» до юридичної відповідальності за одне й те саме діяння (за яке Позивач вже поніс свою міру фінансової відповідальності), що є порушенням загальновизнаного принципу юридичної відповідальності - «non bis in idem» (не повинно бути двох покарань за одне й те саме правопорушення).
Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 листопада 2024 року.
У додаткових поясненнях, які надійшли до суду апеляційної інстанції 20 листопада 2024 року, представник відповідача вказує, що у зв`язку із зменшенням суми грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 19.08.2014 №115626552206 на 74012443,20 грн. за наслідками результатів судового оскарження (постанова ВС від 18.07.2022 у справі №826/1078/15), ГУ ДПС у м. Києві, керуючись Порядком №1204, скасовано та виключено з ІКП податкове повідомлення-рішення від 19.08.2014 №115626552206 та прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 17.08.2022 №00182020708, яким визначено зменшену суму грошових зобов`язань, з урахуванням результатів судового оскарження. Тому, податкове повідомлення-рішення від 17.08.2022 №00182020708 не створює для позивача додаткового грошового навантаження, оскільки податкове повідомлення-рішення від 19.08.2014 №115626552206 скасовано та виключено з ІКП платника податків, а замість нього прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 17.08.2022 №00182020708.
20 листопада 2024 року розгляд справи у судовому засіданні не відбувся у зв`язку із затримкою судді-доповідача в інших справах та оголошенням повітряної тривоги, про що свідчить довідка від 20 листопада 2024 року, яка складена секретарем судового засідання. Наступне судове засідання призначено на 04 грудня 2024 року.
04 грудня 2024 року у судовому засіданні оголошено перерву до 24 грудня 2024 року.
У наступних додаткових поясненнях, які зареєстровані судом апеляційної інстанції 19 грудня 2024 року, представник відповідача зазначає, що сплата позивачем грошових зобов`язань, згідно з податковим повідомленням-рішенням, яке перебувало у процедурі оскарження, ніяким чином не впливає на необхідність виконання вимог Порядку, що підтверджується висновками Верховного Суду, сформульованими, зокрема у постанові від 31.01.2023 у справі №815/5702/16.
24 грудня 2024 року у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та призначено наступний розгляд справи на 15 січня 2025 року.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на скаргу та інших додаткових пояснень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) № 115626552206 на підставі акту перевірки № 710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014, яким платнику податків нараховано зобов`язання у розмірі 209080606,83 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 апеляційну скаргу ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2016 № 826/1078/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.08.2014 № 115626552206 в частині визначення грошового зобов`язання у розмірі 41936305, 77 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Отже, Шостим апеляційним адміністративним судом встановлено, що грошове зобов`язання у розмірі 167 144  301,06 грн за ППР №115626552206 нараховано правомірно.
Постановою Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 826/1078/15 змінено постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 в частині розміру нарахованої пені, а саме: скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.08.2014 № 115626552206 в частині пені у розмірі 74 012 443,20 грн.
Тож, за результатами судового оскарження ППР №115626552206 у справі № 826/1078/15 судом касаційної інстанції встановлено правомірність нарахування пені за порушення термінів розрахунку в іноземній валюті у розмірі 135068163,63 грн із загальної суми - 209080606,83 грн.
У подальшому, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» від 17.08.2022 №00182020708, яким AT «ДПЗКУ» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 135 068 163, 63 грн.
Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного платником податку податкового повідомлення-рішення вказано акт перевірки № 710/26-55-22- 06/37243279 від 31.07.2014, яким встановлено порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР), постанова Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 826/1078/15, пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, ст. 4 Закону № 185/94-ВР та п. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII).
АТ «ДПЗКУ», вважаючи ППР форми «С» від 17.08.2022 №00182020708 протиправним, звернулося до суду з цим адміністративним позовом.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що AT «ДПЗКУ» з узгодженої суми грошового зобов`язання - 135068163,63 грн (на підставі постанови Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 826/1078/15) сплачено 159808606,83 грн до державного бюджету суму грошового зобов`язання, визначену за ППР від 16.08.2014 № 115626552206 на підставі акту перевірки №710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014 із загальної суми 209080606,83 грн, тобто більш ніж підтверджена постановою Верховного Суду правомірність нарахування податкового зобов`язання. Тому, факт сплати позивачем в дохід Державного бюджету грошового зобов`язання, нарахованого відповідачем ППР №115626552206 (яке у судовому порядку частково визнано правомірним на суму 135 068 163, 63 грн) у розмірі 159 808 606,83 грн підтверджує протиправність оскаржуваного рішення податкового органу від 17.08.2022 №00182020708.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до абзацу другого пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Підпунктом 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
За змістом пункту 60.4 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.
Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 на виконання вимог статті 5 ПК України затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (далі - Порядок 1204).
Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку N124 якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, в тому числі за порушення норм іншого законодавства.
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу V Порядку податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.
Отже, у разі якщо податкове повідомлення-рішення контролюючого органу про визначення грошового зобов`язання оскаржено в судовому порядку, то таке зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З дня набрання законної сили судовим рішенням про оскарження податкового повідомлення-рішення податкове зобов`язання (частина податкового зобов`язання) стає узгодженим, а у платника податку виникає податковий обов`язок самостійно погасити узгоджену суму протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Тобто, у разі якщо податкове повідомлення-рішення контролюючого органу про визначення грошового зобов`язання оскаржено у судовому або в адміністративному порядку, то у разі зменшення за наслідками останнього грошового зобов`язання, визначеного платнику податків оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, платникові податків направляється окреме податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання.
У цьому контексті суд вважає за необхідне зазначити, що прийняття податковим органом похідних податкових повідомлень-рішень у зв`язку зі зміною/скасуванням за наслідками оскарження основного податкового повідомлення-рішення має формальний характер та здійснюється з метою доведення до відома платника податків нових термінів сплати первинно визначеного податкового зобов`язання.
В той же час законодавство визначає, що первинне податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним саме з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання.
Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 26.11.2021 року в справі №805/1701/16-а та у постанові від 16.03.2023 року у справі №640/6129/20.
За обставинами справи, яка розглядається, прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 17.08.2022 №00182020708, відбувалось за окремої процедури, що передбачена в разі відкликання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення від 19.08.2014 № 115626552206.
Як зазначалося вище, за результатами оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 19.08.2014 № 115626552206, постановою Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 826/1078/15 змінено постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 в частині розміру нарахованої пені, а саме: скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.08.2014 № 115626552206 в частині пені у розмірі 74 012 443,20 грн із загальної суми - 209080606,83 грн, в іншій частині, що є предметом позову у справі, що розглядається, зазначене податкове повідомлення-рішення в частині пені за порушення термінів розрахунку в іноземній валюті у розмірі 135068163,63 грн не скасовано, є чинними, і правомірність визначення зазначених податкових зобов`язань вже розглянута судами і надано їм відповідну оцінку.  
На виконання судового рішення у справі № 826/1078/15, відповідачем прийнято оспорюване у цій справі податкове повідомлення-рішення від 17.08.2022 №00182020708, яким встановлена сума грошового зобов`язання у розмірі 135068163,63 грн.
З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення від 19.08.2014 № 115626552206 вважається відкликаним у зв`язку з тим, що рішенням суду у справі №826/1078/15, що набрало законної сили, зменшено суму грошового зобов`язання.
Отже, судом першої інстанції не враховано те, що оспорюване податкове повідомлення-рішення у цій справі прийняте за результатами часткового скасування (зменшення) суми грошового зобов`язання у судовому порядку податкового повідомлення-рішення у справі №826/1078/15, яке набуло статусу узгодженого з дня набрання законної сили судовим рішенням, тож на таке рішення (спірне у справі, яка розглядається) не розповсюджується процедура узгодження грошового зобов`язання та/або виникнення права на його повторне оскарження.
Тому, саме спірне податкове повідомлення - рішення у справі, що розглядається,  визначає обсяг фінансової відповідальності позивача за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Колегія суддів наголошує, що підстави звільнення від доказування визначені статтею 78 КАС України, відповідно до частини четвертої цієї статті обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Приписами статей 8, 129 та 147 Конституцією України гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому, загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи судове рішення у цій справі, фактично повторно розглянув порушення податкового законодавства, встановлені актом перевірки № 710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014, які вже були предметом судового дослідження у справі № 826/1078/15, за результатами розгляду якої ухвалені судові рішення, які набрали законної сили, що порушує процесуальний принцип преюдиції та принцип правової визначеності, оскільки факти і обставини щодо установлених правопорушень не підлягали доказуванню при розгляді цієї справи (№640/14314/22).
Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято в результаті судового оскарження попереднього (відкликаного) податкового повідомлення-рішення, що є заключним етапом процедури оскарження запровадженої процедури, встановленої ПК України, та не може розглядатися окремо від усієї процедури, включаючи результати судового оскарження.
Отже, податкове повідомлення-рішення, направлене платнику податків за результатами узгодження сум грошових зобов`язань в судовому порядку, не може бути оскаржене до суду щодо суми грошових зобов`язань, яка є узгодженою з дня набрання судовим рішенням законної сили, що не враховано судом першої інстанції.
Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 06.09.2022 року у справі №640/10625/21, від 31.01.2023 року у справі №815/5702/16.
Враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що зумовлює задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст.    243,    315,    317,    322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова Корпорація України» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                          В.О. Аліменко,
                                                                                                    
                                                                                                    А.Ю. Кучма