ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року	Львів	Справа № 260/4430/24 пров. № А/857/27905/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (головуючий суддя Гаврилко С.Є., м.Ужгород) у справі №260/4430/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
08.07.2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження ним пенсії позивача максимальним розміром у кількості 10 прожиткових мінімумів; зобов`язати відповідача здійснити з 01 липня 2021 року перерахунок та виплату пенсії позивачу без застосування обмеження її максимальним розміром; зобов`язати відповідача надати позивачу протокол перерахунку пенсії та помісячну заборгованість по зазначеному питанню; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір. 
Позов обґрунтовує тим, що позивачу призначена пенсія за нормами  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак, здійснюючи перерахунок пенсії відповідач виплачує її  з обмеженням максимальним розміром. Позивач не погоджується з такими діями управління та вважає, що наявні всі підстави для здійснення йому перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, в зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2024  року без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Апелянт вважає, що дії відповідача є протиправними та суперечать як Конституції України так і виданим в її розвиток нормативно-правовим актам, а також призводять до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача як військового пенсіонера. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по справі 260/5649/22, залишеного 13.02.2024 Восьмим апеляційним адміністративним судом без змін та проігнорував правові висновки, що наведені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 522/3093/17, від 12.03.2019 року у справі № 522/3049/17. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2024 року, внаслідок чого загальний розмір пенсії позивача склав 23475,10 грн.
Відповідно до розрахунку пенсії починаючи з 01 січня 2024 розмір пенсії позивача з надбавками становить 27770,48 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії розмір пенсії складає 23475,10 грн.
Позивач не погоджується з такими діями управління та вважає, що наявні всі підстави для здійснення йому перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, а тому звернувся в суд першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2024  року без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII).
Згідно з  статтею 43 Закону № 2232-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
У такій редакції вказану частину  статті 43 Закону України № 2262-XII  викладено відповідно до  Закону України № 3668-VI від 08.07.2011.
Так, відповідно до  статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  не може перевищувати 10740 гривень.
У зв`язку з чим, на підставі вказаного  Закону  були внесені зміни до  статті 43 Закону України № 2262-XII.
Так, згідно із  статтею 43 Закону України № 2262-XII  (у редакції від 30.08.2018 року, чинній на момент здійснення спірного перерахунку пенсії), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Проте,  Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016  визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення  статті 43 частини 7 Закону України № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. 
В мотивувальній частині вказаного  рішення, а саме в пункті 2.3. Конституційний Суд України, зазначив, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають  статті 17 Конституції України, положення першого речення  статті 43 частини 7 Закону України № 2262-XII, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".
При цьому, у відповідності до пункту 2 резолютивної частини  Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, положення  статті 43 частини 7 Закону України № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до  статті 152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року є втрата чинності із 20 грудня 2016 року положення  статті 43 частини 7 Закону України № 2262-XII.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року  стаття 43 частина 7 Закону України № 2262-XII  втратила чинність.
Буквальне розуміння змін внесених  Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, з урахуванням  рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у  Закону України № 2262-XII  відсутня норма статті 43 частини 7, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Це означає, що протягом 2017 року  стаття 43 Закону України № 2262-XII  не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені  Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774  до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Крім того, колегія суддів звертає увагу що вказані зміни не мають ніякого відношення до перерахунку пенсії позивача, оскільки встановлювали конкретний період обмеження, а саме по 31 грудня 2017 року в той час, як предметом спірних правовідносин є обмеження пенсії позивача під час здійснення її перерахунку максимальним розміром. При цьому, слід зазначити, що у 2019-2021 роках будь-яких змін до  статті 43 Закону України № 2262-XII  не вносилось.
Таким чином, після прийняття  Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність - є неправомірним.
Оглядаючи матеріали справи апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до розрахунку пенсії починаючи з 01 січня 2024 розмір пенсії позивача з надбавками становить 27770,48 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії розмір пенсії складає 23475,10 грн.
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, дії відповідача щодо застосування обмежень перерахованої у та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром є протиправними.
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01 січня 2024  року без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення на підставі тих доказів, які були надані до матеріалів справи і тієї інформації, яка була в них зазначена, а тому доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.  
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 260/4430/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний