УХВАЛА
06 січня 2025 року
м. Київ
справа № 361/10392/23
провадження № 61-16831ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідачаПархоменка П. І., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рощин Іван Геннадійович, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат,
постановив ухвалу про наступне:
1.                 У листопаді 2023 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 (далі - відповідач) на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 35 000,00 грн щомісяця з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача понесені нею додаткові витрати на доньку в сумі 75 904,12 грн.
2.                 Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2014 року у справі № 361/1192/14-ц, виданого на підставі рішення цього ж суду від 20 травня 2024 року. Стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 11 250,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову - 20 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивача понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 41 177,50 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
3.                 Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року в частині стягнення додаткових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
4.                 17 грудня 2024 року представник відповідача - адвокат Рощин І. Г. подав касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
5.                 Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
6.                 В такому випадку Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
7.                 Механізм реалізації права на судовий захист визначає законодавець виключно в законах України (пункт 14 частини першої статті 92 Конституції України).
8.                 Так само і стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплюючи право на справедливий суд, не містить гарантій щодо можливості касаційного оскарження всіх судових рішень.
9.                 Відсутність можливості оскарження рішення в касаційному порядку автоматично не створює порушення права на справедливий суд.
10.            За чинним конституційним правопорядком апеляційний перегляд має здійснюватися щодо кожної справи, яку оскаржено в апеляційному порядку, а в частині касаційного оскарження рішення суду обсяг права на таке оскарження змінено з права касаційного оскарження всіх рішень, крім випадків, встановлених законом, на право касаційного оскарження судового рішення лише у визначених законом випадках (див., наприклад, рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року № 5-р(II)/2021).
11.            Обґрунтування саме такого підходу в частині касаційного оскарження судового рішення міститься в Пояснювальній записці до проєкту Закону України про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) (реєстр. № 3524), ухваленого як Закон № 1401, де зазначено, що «встановлення законом виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, дасть змогу побудувати ефективну судову систему, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення».
12.            В свою чергу згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
13.            Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
14.            Предметом спору у цій справі є збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат.
15.            Відповідно до пункту 6 частини першої статті 176 ЦПК ціна позову визначається у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.
16.            Ціна позову у цій справі становить 471 904,12 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
17.            Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.
18.            У касаційній скарзі представник відповідача зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та справа має виняткове значення для відповідача і його дитини. Вказує, що фундаментальність цієї справи обумовлена її критичним впливом на визначення чітких правових підходів у вирішенні питань, пов`язаних із регулюванням сімейних відносин у контексті: фінансових зобов`язань платника аліментів, який є фізичною особою-підприємцем, що працює на спрощеній системі оподаткування; установлення чіткої дати початку стягнення аліментів у збільшеному розмірі; припинення стягнення за раніше виданим виконавчим документом одночасно із вирішенням питання про зміну розміру аліментів. Вважає, що ці питання є надзвичайно важливими для формування єдиної правозастосовчої практики у сфері сімейного права. Їх вирішення на рівні Верховного Суду сприятиме дотриманню принципів законності, правової визначеності та справедливості. 
19.            Також представник відповідача вказує, що винятковість ситуації зумовлена необхідністю захисту прав відповідача, який несе рівну з позивачем відповідальність за утримання та виховання дитини. Несправедливе чи необґрунтоване рішення може створити ризик погіршення фінансового становища відповідача, що, у свою чергу, негативно вплине на добробут дитини. Виняткове значення справи полягає у її критичному впливі на забезпечення прав дитини, а також у необхідності досягнення справедливого балансу між інтересами сторін, відповідно до принципу верховенства права. Верховний Суд повинен забезпечити повний та неупереджений аналіз справи для ухвалення рішення, яке буде відповідати інтересам дитини та основним засадам сімейного і цивільного права.
20.            Разом з тим, посилається на те, що проблема визначення майнового стану учасників процесу, які є фізичними особами-підприємцями на спрощеній системі оподаткування, у справах про стягнення аліментів, зміну їх розміру, стягнення додаткових витрат на момент ухвалення судом рішення є актуальною. Така проблема існує не лише у конкретній справі, що розглядається, але й у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути. Вважає, що вирішення цієї правової проблеми вплине на забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
21.            Верховний Суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.
22.            Верховний Суд вже висловлював позицію щодо понять «фундаментальне значення», «значний суспільний інтерес» та «виняткове значення» (див., наприклад, ухвалу від 05 квітня 2021 року у справі № 420/8512/20).
Суд наголошував, що «фундаментальне значення» для справи, яка була у нього на розгляді, для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.
Крім того, вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
23.            Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
24.            Справа, що має виняткове значення для учасника - це справа, що може бути виокремлена із загальних правил розгляду справ Верховним Судом. Під час розгляду такої справи Верховний Суд може здійснити сукупність процесуальних дій, спрямованих на визначення наявності або відсутності передбачених ЦПК підстав для перегляду справи в порядку касаційного провадження, з метою усунення встановлених у зв`язку з цим порушень законності попередніх судових рішень.
25.            Верховний Суд може визначити підстави для перегляду справи, що має виняткове значення для учасника, тобто з`ясувати питання, чи є ця справа винятковою відповідно до цивільного процесуального закону.
26.            Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у малозначній справі.
27.            В даному випадку відповідач не обґрунтував належним чином фундаментальний характер питання права, яке він підняв у касаційній скарзі, для формування єдиної правозастосовної практики в Україні, а також те, що справа становить значний суспільний інтерес або має для нього виняткове значення. 
28.            Зокрема, не вказано фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
29.            Відсутні підстави вважати, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для забезпечення єдності правозастосовчої практики. Аргументи відповідача зводяться до незгоди з оцінкою судами першої та апеляційної інстанцій зібраних доказів і встановлених обставин.
30.            Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.
31.            Відповідач мав можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а тому йому була забезпечена можливість реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.
32.            Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для його касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК.
33.            Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК).
34.            Таким чином, вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
35.            У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягають окремому розгляду клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень та про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК, Суд 
УХВАЛИВ:
1.                 Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рощин Іван Геннадійович, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у справі № 361/10392/23.
2.                 Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     П. І. Пархоменко
                 Є. В. Краснощоков
                                                                                                             В. І. Крат