КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/688/19
провадження № 22-ц/824/234/2025
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
06 січня  2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Кузіва Романа Васильовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року в складі судді Колесника О. М.,
встановив:
 
26.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ,  треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» (далі - ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» (далі - ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп «Київ») про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.02.2015 між ОСОБА_2 та ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп» було укладено договір №19/02-15-2 про надання юридичних послуг, за яким надавались послуги та  ОСОБА_2   було досягнуто позитивний результат  - отримано  грошові кошти в розмірі  200 000  грн.
При цьому  ОСОБА_2 не було  сплачено  винагороду  в розмірі  7%  від отриманих  коштів в сумі 200 000  грн, що перебували на рахунку   ПАТ "Банк  "Фінанси та Кредит" та були виплачені  Фондом гарантування  вкладів фізичних осіб, що  складає  14 000  грн.
26.01.2018 ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп»  відступило  право  вимоги за вказаним договором  ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс «Груп «Київ»  на підставі договору  відступлення права вимоги 26-01-18/2353.
12.03.2018  ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс «Груп «Київ»  уклало  з ОСОБА_1 договір  відступлення  права вимоги №2410-01, за  яким передано   право  вимоги  за зобов`язаннями ОСОБА_2 з виплати коштів відповідно до умов  договору  про  надання  юридичних послуг  №19/02-15-2 від  19.02.2015 та додатку №1 до договору, що був укладений  між   ОСОБА_2   та ТОВ  «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп», а саме виплати винагороди  в розмірі  семи відсотків  від отриманих  коштів в сумі 200 000  грн, що перебували на  рахунку  ПАТ "Банк "Фінанси та кредит",що  були виплачені  Фондом   гарантування  вкладів фізичних  осіб,  що  складає 14 000  грн, з правом  нарахування  всіх штрафних санкцій, передбачених  договором та/або законом. 
Загальна  сума заборгованості складає  64 100  грн, з яких  14 000  грн   -  сума винагороди;  51 100  грн -  пеня, нарахована  за  1 рік. 
У зв`язку з неповерненням    ОСОБА_2 коштів, ОСОБА_1   просила  суд  стягнути на  її користь   кошти  в сумі 65 100 грн. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1   65 100 грн в рахунок стягнення заборгованості за договором №19/02-15-2 про надання юридичних послуг від 19.02.2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 073, 60 грн судового збору.
Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2    на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, в задоволенні стягнення решти суми відмовлено.
23.08.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Кузів Р. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. 
Зазначив, що  19.02.2015 між ОСОБА_2 та ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп» було укладено договір №19/02-15-2 про надання юридичних послуг.
Метою звернення  за правовою  допомогою   було  те, що  ОСОБА_2 не  видавались  кошти,  що  перебували на  її банківському рахунку.
ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп» було подано  позовну  заяву   в інтересах ОСОБА_2   до ПАТ "Банк  "Фінанси та кредит" та за результатом  розгляду справи  було отримано  виконавчий лист  про стягнення  з  ПАТ "Банк  "Фінанси та Кредит" грошових  коштів. 
З листа  Фонду гарантування  вкладів  фізичних осіб  від 05.11.2019 встановлено,  що ОСОБА_2 була  включена  до загального   Реєстру  вкладників АТ "Банк  "Фінанси та Кредит", які мають право на  відшкодування   коштів за  вкладами  за рахунок  Фонду  гарантування  вкладів фізичних осіб  із  гарантованою  сумою  відшкодування за  вкладами в розмірі  200 000  грн,  яка за звітом  банку  агента Фонду  12.11.2015  була виплачена  через відділення  ПАТ "Альфа-Банк". 
Тобто,  кошти були виплачена  не  на  виконання  рішення  суду,  а згідно  вимог  Закону  України "Про  систему гарантування  вкладів  фізичних осіб".
З огляду  на  виплату коштів 12.11.2015, ОСОБА_2 у відповідності до  умов  укладеного  договору  повинна  була сплатити  сім відсотків від  вказаної суми   протягом  двох діб  після  її  фактичного  отримання,  а саме 14.11.2015.  
Звернувшись до  суду  09.01.2019, позивач  пропустила  строк  позовної давності, про застосування  якої   відповідачем  було заявлене  клопотання.
Приймаючи оскаржуване рішення,  суд першої інстанції належним чином не дослідив, що виплата гарантованих коштів була здійснена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва №761/5709/15-ц, де інтереси відповідача представляли ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп». 
Також   посилається на  неспівмірність  та необґрунтованість  вартості юридичних послуг. 
09.10.2023 ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Зазначило,  що  укладаючи договір,  вони з  відповідачем погодили  конкретні  суми  на  виконання  послуг.  На  час звернення  ОСОБА_2   за правової допомогою  єдиним способом  захисту її прав було звернення  до  суду  із  метою  зобов`язати   повернути її  кошти, що належали їй на праві власності.  Станом  на  день звернення  до  суду  у банку  не  було  введено  тимчасову адміністрацію.  ОСОБА_2   було повернуто   кошти від  боржника в сумі 200 000  грн  через  ФГВФО, який міг   розпоряджатись  коштами та майном  банку. 
Вважає,  що  строк  позовної давності не  пропущений, оскільки   відповідачка не  повідомила,  що  вона   отримала  кошти.  Представник дізнався про отримання нею коштів з відповіді ПАТ "Альфа-Банк", датованої 12.01.2016, отже  строк пропущено  не було.
10.10.2023 представник ОСОБА_1 -  адвокат   Горошко   М. І.  подала відзив на апеляційну скаргу. 
Вважає, що   аргументи  апеляційної скарги є необґрунтованими,  а апеляційна  скарга  не  може бути задоволена. 
Зазначила, що  єдиним способом  захистити права ОСОБА_2   було  подання  24.02.2015 позовної заяви до  суду.  Укладаючи договір,  було  погоджена  умова отримання товариством  коштів в розмірі  семи  відсотків від отриманих  коштів. Жодних угод,  які б  відміняли  виплату винагороди після отримання коштів після введення тимчасової адміністрації не укладалось.
Після  введення тимчасової адміністрації виконавчий лист  не  можна  пред`явити до виконання,  оскільки  процедура   повернення  коштів становиться іншою.   При цьому   умови договору  не  містять   обмежень,  що  повернення  коштів має бути лише за виконавчим листом. 
Відповідач не повідомила виконавця про отримання нею коштів, а тому строк позовної давності не може обраховуватись  від дати отримання коштів, а лише з дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом  встановлено, що  19 лютого 2015 року між ОСОБА_2   (замовник) та ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп» (юридична  фірма) укладено договір №19/02-15-2 про надання юридичних послуг (а.с.149  т.1).
Відповідно до п.1.1 цього договору, замовник доручає, а юридична фірма бере на себе зобов`язання надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором, які підлягають в представленні інтересів замовника у надання правової допомоги з написання  та подання  позовної заяви до  суду  про стягнення  депозитного  вкладу за договором-заявою  №300937/4451/1-15 від 15.01.2015  у сумі 10 000  доларів США та всіх  нарахованих  відсотків з  АТ "Банк  "Фінанси та Кредит", представництві інтересів  в суді  з  цього  питання.
Відповідно  до  Додатку №1  до  договору  №19/02-15-2 про надання юридичних послуг "Тарифи на  надання  юридичних послуг", винагорода  за позитивний результат складає сім відсотків від реально повернутої суми вкладу, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп») протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника. У разі прострочення виплати юридичній фірмі винагороди за позитивний результат, замовник сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. У випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат.
Заочним рішенням  Шевченківського районного  суду  м. Києва  від  30 червня 2015 року (справа №761/5709/15-ц)  з  ПАТ "Банк  "Фінанси та Кредит" на  користь  ОСОБА_2 стягнуто  10 000 доларів   США - строковий банківський вклад, 81 долар США 78 центів - відсотки по договору - заяві № 300937/4451/1-15 про банківський строковий вклад (   депозит )   "Нові   гроші"   на   1   міс.   в іноземній валюті від 15 січня 2015 року, 1 792 грн 64 коп. - 3 % річних. В задоволенні  іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання  розподілу  судових  витрат. 
На підставі постанови  Правління  Національного  банку  України від 17  вересня  2015 року  №612 "Про  віднесення  Публічного  акціонерного товариства "Банк  "Фінанси та Кредит" до категорії  неплатоспроможних" виконавчою   дирекцією  Фонду гарантування  вкладів  фізичних  осіб прийнято  рішення  від  17 вересня  2015 року  №171 "Про запровадження  тимчасової  адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування  тимчасового  адміністратора банку".
Листом  від  05.11.2019  №27-19030/19  представник Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб   повідомив,  що  ОСОБА_2 була  включена  до  загального  Реєстру  вкладників АТ "Банк  "Фінанси та Кредит", які мають   право  на  відшкодування  коштів за вкладами за  рахунок  Фонду  із  гарантованою  сумою  відшкодування  за  вкладами в розмірі  200 000  грн, яка за  звітом банку-агенту Фонду  12.11.2015 була  виплачена  через  відділення  ПАТ "Альфа-Банк" (а.с.74 т.1). 
01.11.2021   представник ОСОБА_2 - адвокат Цермолонський І. М.  звернувся до  суду  з заявою  про  застосування  до заявлених  вимог наслідків спливу строку позовної давності. 
Ухвалюючи  рішення  про  задоволення  позову,  суд першої інстанції   виходив з того,  що  позивач виконав взяті на себе зобов`язання  за договором  в повному обсязі, при цьому  відповідач  не  здійснила   оплату наданих  послуг. 
Судом першої інстанції також дійшов  висновку,  що  строк  позовної давності по  заявленим вимогам  не пропущено,  оскільки  ОСОБА_2   не  повідомила ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп» про те, що  12.11.2015 Фондом гарантування  вкладів  фізичних осіб  їй була  виплачена  сума відшкодування   в розмірі  200 000  грн. При тому  товариство  не  знало  і не могло  знати  про  отримання  вказаної частини  депозитного  вкладу. 
Крім того,   22.03.2018  позивачем було  направлено  відповідачу заяву  про   досудове врегулювання   спору, в якій  позивач просила   перерахувати  кошти в розмірі  14 000  грн, однак вказана  вимога  виконана  не  була.   
Апеляційний суд  не  погоджується з висновком суду  першої інстанції  по те, що   позов  подано  в межах  строку  позовної давності. 
За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
У визначенні початкового моменту строку позовної давності суд повинен виходити з таких критеріїв оцінки поведінки позивача, як добросовісність, розумність та справедливість, закріплених у статті 3 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 06 вересня 2023 року у справі №760/17256/19-ц зазначив, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Заочне рішення  Шевченківського районного  суду  м. Києва  від  30 червня 2015 року (справа №761/5709/15-ц) про  стягнення  з  ПАТ "Банк  "Фінанси та Кредит" на  користь   ОСОБА_2 суми вкладу   оскаржено  не було.  
Доказів того,  що ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп» отримало  виконавчий лист на виконання  вказаного  судового  рішення, як це  було передбачено умовами  договору  про надання  юридичних послуг №19/02-15-2  від  19 лютого  2015 року,  матеріали справи  не  містять.
Відсутність  доказів  отримання  стороною  позивача виконавчого  листа та пред`явлення  його  до  виконання,  свідчить  про  обізнаність  вказаної особи  про     запровадження в АТ "Банк "Фінанси та Кредит"  тимчасової  адміністрації  на  підставі постанови Правління  Національного  банку  України від 17  вересня  2015 року  №612 "Про  віднесення  Публічного  акціонерного товариства "Банк  "Фінанси та Кредит" до категорії  неплатоспроможних".
Судом  встановлено,  що  ОСОБА_2 отримала  гарантовану  суму  відшкодування  за  вкладами в розмірі  200 000  грн, яка за  звітом банку-агенту Фонду гарантування  вкладів   фізичних осіб  була їй  виплачена  12.11.2015. 
Саме з цього часу у  позивача  виникло право на  звернення  до  суду з позовом  про  стягнення  з   відповідача  суми грошових коштів  за договором.  
При цьому  суд  враховує,  що   сторона позивача не  була позбавлена  можливості  дізнатися  або про хід виконання рішення, ухваленого   за наслідками  розгляду  заяви про стягнення  депозитного  вкладу за договором-заявою  №300937/4451/1-15 від 15.01.2015  у сумі 10 000  доларів США та всіх  нарахованих  відсотків з  АТ "Банк  "Фінанси та Кредит",   або про  отримання   відповідачем  гарантованої  суми  відшкодування  за вкладом,  проте   відповідних дій  в межах строку  позовної давності не вчинила. 
Враховуючи наведене,   суд першої інстанції  дійшов  помилкового  висновку,  що  позивачка не   пропустила строк позовної давності, який спливав  14.11.2018  року, з огляду  на  виникнення  у відповідачки  зобов`язання  сплатити  суму за договором починаючи з  14.11.2015.  
Заяви про  поновлення  строку  звернення  до  суду,  пропущеного з поважної причини,  позивачем заявлено  не було. 
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З  огляду на викладене, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня  2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.
Оскільки додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення, додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року  також підлягає скасуванню, незалежно  від   подання  на нього апеляційної скарги. 
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду справи  ухвалює рішення на користь відповідачки, а позивачка є особою з інвалідністю 2 групи та звільнена від сплати судового збору, ОСОБА_2 слід компенсувати судовий збір сплачений при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката  Кузіва Романа Васильовича задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від   26 липня 2023 року та додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року скасувати. 
Ухвалити  нове судове  рішення. 
В задоволенні  позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг. 
Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 610,40 гривень за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційній інстанції не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                          Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                            І. М. Рейнарт                
 
                                                                                      Т. І. Ящук