КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження                                                               Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/4389/2025                                      
  
                                                       П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

 
 
м. Київ                                                                                                 Справа № 755/1074/24
 
18 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого   судді:   Кафідової О.В.
                       суддів:   Оніщука М.І.         
                                      Шебуєвої В.А.
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Яровенко Н.О. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
15 лютого 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідачі  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2  є користувачами та мешканцями кв. АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог  Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з постачання гарячого водопостачання, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі своєчасно з серпня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2023 року у розмірі 62 761,80 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року позов  ТОВ «Євро-Реконструкція» до   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги постачання гарячої води в розмірі 62 761 (шістдесят дві тисяч сімсот шістдесят одна) гривень 80 копійок.
Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» інфляційну складову боргу в сумі 12 179,55 грн., 3% річних в сумі 3 603,79 грн., а всього 15 783,34 грн.
Не погоджуючись з рішенням 15 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в даній справі позовну заяву подала Гречан Марина Василівна, до матеріалів справи додано лише довіреність від ТОВ «Євро-Реконструкція», відсутні докази наявності у Гречан М.В. статусу адвоката. Повноваження представника мають бути підтверджені відповідно до вимог ЦПК України, а відсутність доказів статусу адвоката є підставою для повернення позовної заяви. 
Відповідь на відзив від позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» подана Петросова-Гривнак О.В., особою, повноваження як провідного юрисконсульта, якої не підтверджені документально та надано також документів, що Петросова-Гривнак О.В. є адвокатом, та відповідно не є представником в розумінні положень ст.62 ЦПК України так як в додатку до позовної заяви не додано копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути виключно адвокат або законний представник.
Верховний Суд у справі №205/12147/23 від 23.05.2024 року чітко вказав, що представником юридичної особи у суді може бути тільки адвокат, якщо особа не діє в порядку самопредставництва.
Згідно з ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через: свого керівника; члена виконавчого органу; іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (самопредставництво) або через представника - адвоката. Юрисконсульт, який надав відповідь на відзив: не є адвокатом; не надав доказів права на самопредставництво (закон, статут, положення чи трудовий договір); діяв лише на підставі довіреності, що недостатньо для представництва в суді.
Отже, всі процесуальні документи, подані та підписані юрисконсультом, є неналежними та не можуть братися судом до уваги при вирішенні справи.
Представником позивача надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Євро-Реконструкція», де зазначено, що керівником є Сидоренко Олексій Анатолійович, який має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. При цьому до позовної заяви не додано жодного документу, що посвідчує службове становище і повноваження Сидоренко О.А., який видав та підписав довіреність.
Крім того, зазначає, щодо особливого регулювання відносин під час воєнного стану: відповідно до статті 1 Закону України №2479-IХ від 29.07.2022 "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування": протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення тарифів на: послуги з розподілу природного газу для побутових споживачів; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення; послуги з постачання теплової енергії для населення та постачання гарячої води для населення.
На цей же період постачальнику послуг забороняється здійснювати: будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості; включати заборгованість у рахунок на оплату; подавати судові позови; проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку; вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості.
Позивач порушив пряму законодавчу заборону на примусове стягнення заборгованості, подавши позов під час дії воєнного стану. Це порушило права громадян, захищені спеціальним законом під час воєнного стану.
Вважає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначення термінів, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 1-1) видача ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі; у порядку ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який затв. Пост. НКРЕКП № 548 від 03.03.2020р., вказано: загальні положення, 1.2. Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання, як провадять або мають намір провадити такі види господарської діяльності, ліцензування яких здійснює НКРЕКП: 3) у сфері комунальних послуг, видача ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття НКРЕКП рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року №755 затв. Порядок формування і ведення ліцензійного реєстру.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 21.08.2018 № 886 (у редакції постанови КРЕКП) 06.08.2021 № 1241 затв. порядок формування, ведення і користування відомостями ліцензійного реєстру Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.Але позивач, на підтвердження того, що ліцензія ним дійсно отримана не надає до позову Витягу з ліцензійного реєстру, що свідчить про те, що ліцензія в нього відсутня.
Відповідно до ст. 76, 77, 79, 89, 81 ЦПК України докази є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.2 статті 83 ЦПК України, позивач при поданні позовної заяви повинен був також надати всі існуючі у нього докази, але в додатках до позовної заяви немає жодного належного доказу, який би підтверджував наявність заборгованості, фактичне надання послуг та фактичне отримання послуг.
Крім того, звертає увагу, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку, відтак не є безспірним доказом існування боргу і не може підтверджувати факт надання послуг та виникнення заборгованості.
Вважає, що сама по собі публікація в газеті «Хрещатик» не є доказом ознайомлення відповідача з офертою, не створює обов`язок ознайомитись з газетою, не може вважатись належним способом доведення інформації до всіх потенційних споживачів. Позивач у якості доказів не надав суду першої інстанції доказів того, що відповідач ознайомлена з публікацією.
Крім того, вважає, що позиція позивача про обов`язок сплати за послуги без укладеного договору суперечить фундаментальним принципам цивільного права та Конституції України. Сама по собі реєстрація за адресою не може бути підставою для нав`язування послуг без волевиявлення особи на їх отримання.
Вказує, що позивач неправильно визначає відповідачів як «споживачів» послуг. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статус споживача виникає виключно на підставі укладеного договору про надання житлово-комунальної послуги, та між відповідачами та позивачем відсутній укладений договір та не було акцепту оферти, тобто відповідачі не набули статусу споживачів у розумінні закону.
Зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Співвідповідач ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до винесення рішення судом першої інстанції. Цей факт є безумовною підставою для скасування рішення в частині стягнення з померлої особи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний всебічно, повно та безпосередньо дослідити наявні у справі докази. Неврахування факту смерті відповідача є істотним порушенням норм процесуального права.
Крім того, не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 15 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, яка є тотожною до апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 
17 грудня 2024 року та 26 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» надійшли відзиви на апеляційні скарги, в яких останній вказував на те, що позовна заява Товариства відповідає вимогам ЦПК України, у т.ч. ст.175, 177, 185: позовна заява підписана власноручно представником позивача Гречан М.В., яка має процесуальну дієздатність (є адвокатом: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 8222/10 від 08.10.2019, видане на підставі рішення адвокатів Ради адвокатів Київської області від 08.10.2019) та яка має право підписувати таку позовну заяву (перелік повноважень підписанта зазначений безпосередньо в довіреності від 04.08.2023 №40).
Крім того, позивач у відзиві зазначає, що ТОВ «Євро-Реконструкція» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів міста Києва, та не є постачальником природного газу. Таким чином, встановлені Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» обмеження щодо подання судових позовів та примусового стягнення заборгованості не застосовуються до послуг з постачання гарячої води та теплової енергії.
Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
З урахуванням норми п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальним споживачем є фізична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житло-комунальних послуг.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, який є публічним договором приєднання і укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, був опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року.
Практично всі виконавці житлово-комунальних послуг в Україні, враховуючи величезну чисельність споживачів, надають ресурси (зокрема, послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води) на підставі публічних договорів. Фізично неможливо охопити всіх індивідуальних споживачів і укласти з ними паперові письмові договори про надання комунальних послуг. І законодавець це розуміє і в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» прописує (ч. 5 ст. 13):
«У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі.
Факт надання позивачем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії як теплопостачальною організацією до будинку АДРЕСА_2 підтверджується: -переліком житлових будинків, в яких виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з 1 липня 2014 року є ТОВ «Євро-Реконструкція», наданим Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією.
Будь-якого доказу, зокрема, акту про відключення будинку чи квартири відповідачів від мережі гарячого водопостачання, відповідачами до матеріалів справи не надано, а тому відповідачі мають відшкодувати в повному обсязі вартість наданих позивачем послуг.
Щодо строку позовної давності позивач у відзиві зазначає, що оскільки з 12 березня 2017 року строк позовної давності спочатку був продовжений, а потім призупинений, відтак, борг у період з 01 серпня 2017 року по 01 грудня 2023 року за послугу постачання гарячої води є таким, що нарахований в межах строку позовної давності.
Щодо заяви відповідача про смерть відповідача ОСОБА_5 в період виникнення заборгованості, на момент подачі Товариством позовної заяви до суду та станом на дату винесення судом ухвали про відкриття провадження по справі 25.01.2024 року, відповідач ОСОБА_5 була зареєстрована та фактично проживала в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується матеріалами справи.
Доказів того, що відповідачі зверталися до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про смерть ОСОБА_5 до винесення рішення суду 16.10.2024 року, відповідачами не надано.
Доказів того, що відповідачі зверталися до ТОВ «Євро-Реконструкція» з заявою про смерть ОСОБА_5 та відповідними підтверджуючими документами, відповідачами не надано.
Таким чином, смерть співвідповідача ОСОБА_5 після спірного періоду (періоду виникнення боргу) та після відкриття судом провадження по справі не спричиняє зміни у встановлених рішенням суду сум стягнень у солідарному порядку та колу відповідачів.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
 Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзивах скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що надання послуг з постачання гарячої води за адресою:  АДРЕСА_2 , в тому числі і кв. АДРЕСА_4 , здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно рішення від 01 червня 2012 року № 198.
Пунктом 3.3 Статуту ТОВ "Євро-Реконструкція", передбачено, що основними видами господарської діяльності є діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
  Згідно розрахунку заборгованості позивача з надання послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_5 заборгованість відповідачів з серпня 2017 року по листопад 2023 року складає 62 761 грн. 80 коп., загальна заборгованість (включаючи 3% та інфляційну складову боргу) становить 78 545 грн. 14 коп.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 30.01.2017 року по 17.11.2023 року зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
 Розгляд справи здійснено судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Задовольняючи позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до    ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідачі є споживачами послуг з постачання гарячої води, які надавалися позивачем, на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте, відповідачами не здійснюється оплата послуг, а тому витрати з надання вказаних послуг підлягають стягненню з боржників (відповідачів), обов`язок яких є солідарним.
При обрахуванні суми заборгованості з оплати послуг з постачання гарячої води у загальному розмірі 62 761 грн. 80 коп. судом першої інстанції в основу обчислень покладена надана позивачем довідка-розрахунок.
Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованості з оплати послуг з постачання гарячої води з урахуванням індексу інфляції - 12 179 грн. 55 коп., 3 % річних за весь час прострочення у розмірі 3 603 грн. 79 коп.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами пунктів 37-39 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату за спожиту послугу щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Крім того, в статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавець визначив, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За приписами Закону України «Про захист прав споживачів» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання теплової енергії за своїм функціональним призначенням належать до житлово-комунальних послуг.
Згідно п.п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Вищенаведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року  №690.
Отже, особа, яка є споживачем послуг з постачання гарячого водопостачання, зобов`язана сплачувати надані їй такі послуги вчасно.
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до копії витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб №102565034 від 17 листопада 2023 року, у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 30 січня 2017 року по 17 листопада 2023 року, зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .   
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція». Проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Позивач зазначає, що договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами, на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не було укладено, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору споживачами послуг до ТОВ «Євро-Реконструкція» не надавалася.
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таким чином, як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, оскільки відповідачі з серпня 2017 року не вносили плату за отримані послуги гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2023 року в розмірі 62 761 грн. 80 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 12 179 грн. 55 коп., 3% річних у розмірі 3 603 грн. 79 коп., а всього 78 545 грн. 14 коп., на підтвердження чого надано помісячний розрахунок суми заборгованості. 
З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції відносно того, що розмір заборгованості відповідачів за отримані, проте не сплачені житлово комунальні послуги підтверджено належними та допустимими доказами. 
Доводи апеляційної скарги про те, що даній справі позовну заяву подала Гречан Марина Василівна, до матеріалів справи додано лише довіреність від ТОВ «Євро-Реконструкція», відсутні докази наявності у Гречан М.В. статусу адвоката. Повноваження представника мають бути підтверджені відповідно до вимог ЦПК України, а відсутність доказів статусу адвоката є підставою для повернення позовної заяви, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
За правилом частини третьої статті 158 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно з частини другої статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Разом з цим, за правилами частини другої статті 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Як видно зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 78 545 грн. 14 коп., що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, справа є малозначною в силу вимог частини першої пункту 6 статті 19 ЦПК України. Вимог щодо обов`язкової наявності статусу адвоката у представників в такій категорії справ чинний цивільно-процесуальний закон не містить.
На підтвердження повноважень представника (Гречан М.В.) до позовної заяви додано копію довіреності від 04.08.2023, видану ТОВ «Євро-Реконструкція» в особі Генерального директора Сидоренка О.А.
До позовної заяви також доданий витяг з ЄДР, сформований 17.01.2023, відповідно до якого (а.с. 14-18), керівником юридичної особи є Сидоренко О.А. Будь-які відомості щодо неможливості Сидоренком О.А вчиняти дії, зокрема, і видавати довіреності, від імені ТОВ «Євро-Реконструкція» у матеріалах справи відсутні.
Доводи апеляційної скарги щодо особливого регулювання відносин під час воєнного стану: відповідно до статті 1 Закону України №2479-IХ від 29.07.2022 "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування": протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення тарифів на: послуги з розподілу природного газу для побутових споживачів; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення; послуги з постачання теплової енергії для населення та постачання гарячої води для населення.
На цей же період постачальнику послуг забороняється здійснювати: будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості; включати заборгованість у рахунок на оплату; подавати судові позови; проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку; вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості.
Позивач порушив пряму законодавчу заборону на примусове стягнення заборгованості, подавши позов під час дії воєнного стану. Це порушило права громадян, захищені спеціальним законом під час воєнного стану, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
П. 4 ч. 2 ст. 1 Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» визначено: «Протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону».
ТОВ «Євро-Реконструкція» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів міста Києва, та не є постачальником природного газу. Таким чином, встановлені вищезазначеним Законом обмеження щодо подання судових позовів та примусового стягнення заборгованості не застосовуються до послуг з постачання гарячої води та теплової енергії.
Щодо посилань апелянтів про те, що позиція позивача про обов`язок сплати за послуги без укладеного договору суперечить фундаментальним принципам цивільного права та Конституції України. Сама по собі реєстрація за адресою не може бути підставою для нав`язування послуг без волевиявлення особи на їх отримання, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги виходячи з наступного.
Взаємовідносини між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та споживачами при наданні послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються чинними на момент виникнення заборгованості нормативними актами, зокрема вимогами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) та умовами Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 1182,
Законом України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», Законом України № 2189-VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Законом України № 2119-VIII від 22.06.2017 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», іншими нормативними документами у сфері надання комунальних послуг.
Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
З урахуванням норми п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,
індивідуальним споживачем є фізична особа, яка є власником(співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житло-комунальних послуг.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (діяв до 01.05.2019 року) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання).
Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, який є публічним договором приєднання і укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, був опублікований на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року.
За адресою: АДРЕСА_2 співвласниками будинку не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин, тому з ними укладений публічний договір.
Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг в повному обсязі.
Крім того, щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Співвідповідач ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до винесення рішення судом першої інстанції і цей факт є безумовною підставою для скасування рішення в частині стягнення з померлої особи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний всебічно, повно та безпосередньо дослідити наявні у справі докази. Неврахування факту смерті відповідача є істотним порушенням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги виходячи з наступного.
В період виникнення заборгованості, на момент подачі Товариством позовної заяви до суду та станом на дату винесення судом ухвали про відкриття провадження по справі 25.01.2024 року, відповідач ОСОБА_5 була зареєстрована та фактично проживала в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується матеріалами справи.
Доказів того, що відповідачі зверталися до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про смерть ОСОБА_5 до винесення рішення суду 16.10.2024 року, відповідачами не надано.
Доказів того, що відповідачі зверталися до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з заявою про смерть ОСОБА_5 та відповідними підтверджуючими документами, відповідачами не надано.
Таким чином, смерть співвідповідача ОСОБА_5 після спірного періоду виникнення боргу та після відкриття судом провадження по справі не спричиняє зміни у встановлених рішенням суду сум стягнень у солідарному порядку та колу відповідачів.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 підстав щодо неможливості надання нових доказів, зокрема свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 не надано, а тому колегія суддів вважає, що копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 є новим доказом, який не досліджувався судом першої інстанції, а тому відсутні підстави для його прийняття.
 Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. 255, 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.
 
Головуючий                                       Судді: