ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року	Львів	Справа № 380/22748/24 пров. № А/857/33840/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року  (головуючий суддя Гавдик З.В., м. Львів) у справі № 380/22748/24 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління   забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 23.10.2024 ВП № 72688730 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2023 у справі № 380/15820/22 виконане в межах покладених зобов`язань. Вказує, що в мотивувальній та резолютивній частині судового рішення жодного зобов`язання щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, включаючи підвищення (надбавки, індексація), на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не покладено. Зазначає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови не перевірив факт виконання судового рішення боржником на момент винесення постанови та не дослідив поважності причин невиконання рішення. Звертає увагу, що державний виконавець не може під час примусового виконання судового рішення надавати правову оцінку змісту рішень суб`єкта владних повноважень, які прийняті на виконання рішення суду, як критерію/умови належного виконання боржником судового рішення. Зазначає, що постанову про накладення штрафу від 13.12.2023 ВП № 72688730 в розмірі 5100 грн оскаржено до суду, однак позов повернуто з підстав пропуску строку оскарження.
Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.
Враховуючи вимоги статті 287 та статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №380/15820/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
02.08.2023 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 380/15820/22.
20.09.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Батюк М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 72688730 з виконання виконавчого листа № 380/15820/22, у якій зобов`язано боржника – ГУ ПФУ у Львівській області виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.
Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику листом за вихідним № 27516.
Оскільки станом на 17.11.2023 не надійшло документального підтвердження щодо виконання рішення суду, виконавцем на адресу боржника скеровано вимогу про надання інформації щодо стану виконання рішення суду.
Згідно відповіді боржника від 24.11.2023 на запит виконавця від 17.11.2023 встановлено, що підсумок пенсії з надбавками становить 22995,29 грн, однак до виплати (з урахуванням максимального розміру пенсії) належить 20930,00 грн.
13.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу № 72688730 в розмірі 5100 грн. 
Постанова про накладення штрафу на боржника у ВП № 72688730 від 13.12.2023 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн є чинною.
Листом від 14.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь ідентичну відповіді від 24.11.2023, зі змісту якої вбачається, що Головне управління ПФУ у Львівській області здійснило перерахунок пенсії, підсумок пенсії (з надбавками) після перерахунку складає 22995,29 грн, однак до виплати (з урахуванням максимального розміру пенсії) належить 20930,00 грн, заборгованість, що утворилася на момент перерахунку, боржником не виплачена.
17.09.2024 державним виконавцем з метою виконання виконавчого листа № 380/15820/22 винесено боржнику вимогу № 24451, якою вимагалось у триденний термін надати вичерпну інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №380/15820/22.
23.10.2024 державним виконавцем у ВП № 72688730 винесена оскаржувана постанова про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання без поважних причин виконавчого листа № 380/15820/22, виданого 02.08.2023 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат, в якій зазначено: 
“Згідно заяви стягувача від 07.11.2023 року, встановлено, що рішення суду боржником не виконано, оскільки його пенсія обмежена 10-ти прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.
У зв`язку з чим державним виконавцем до боржника було застосовано штрафні санкції у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Постанова про накладення штрафу від 13.12.2023 не оскаржувалася Головним управлінням пенсійного фонду.
Згідно рішення суду боржник зобов`язаний здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії стягувачу без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Згідно відповіді боржника від 17.06.2024 року встановлено, що підсумок пенсії з надбавками становить 22995,29 грн, однак до виплати (з урахуванням максимального розміру пенсії) належить 20930,00 грн.
На день винесення постанови у виконавця відсутні будь які заборони щодо вчинення дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення.
Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки чи розстрочки виконання, передбачені Законом України “Про виконавче провадження”.
Не погоджуючись з постановою від 23.10.2024 ВП №72688730 про накладення штрафу, ГУ ПФУ у Львівській області звернулось до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржником не виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №380/15820/22 в частині нарахування та виплати пенсії у належному розмірі, постанова про накладення штрафу в розмірі 5100 грн є чинною, відтак державним виконавцем правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 10200 грн.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-УІІІ (далі - Закон №1404-УІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-УІП виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частина 4  ст.19 Закону №1404-VIII  зобов`язує сторони виконавчого провадження невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8  ст.19 Закону №1404-VIII).
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26  Закону №1404-VIII  за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.
Частиною 2  ст. 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 3  ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з аналізу наведених норм, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу.
Відповідно до  ст.75 Закону №1404-VIII  підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення без поважних причин.
Поважними в розумінні норм  Закону №1404-VІІІ  можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Апеляційний суд звертає увагу, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Водночас, обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. 
У свою чергу, обов`язковою умовою для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі є встановлення факту повторного невиконання рішення без поважних причин.
Як вже було встановлено, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №380/15820/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат
20.09.2023 постановою про відкриття виконавчого провадження № ВП 72688730 зобов`язано виконати дане рішення суду протягом десяти робочих днів.
За невиконання без поважних причин рішення суду 13.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу № 72688730 в розмірі 5100 грн., якою повторно зобов`язано боржника виконати рішення протягом трьох робочих днів.
Постанова про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. ГУ ПФ України у Львівській області оскаржувалась в судовому порядку, однак ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі № 380/1059/24 позовну заяву повернуто позивачу.
Головним управлінням повторно подано позовну заяву про оскарження штрафу від 13.12.2024 ВП № 72688730. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.03.2024 у справі № 380/4024/24 позовну заяву повернуто з підстав пропуску строку оскарження.
Тобто, постанова про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. є чинною, доказів про виконання цієї постанови боржником не надано, причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення не зазначено і судом не встановлено.
Колегія суддів наголошує, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі (10200 грн) є встановлення державним виконавцем станом на 23.10.2024 факту повторного невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №380/15820/22 у строк, встановлений постановою про накладення штрафу від 13.12.2023 № ВП 72688730, без поважних причин.
При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно рішення суду боржник зобов`язаний здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії стягувачу без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
З перерахунку пенсії (а.с. 54) вбачається, що підсумок пенсії з надбавками становить 22995,29 грн, однак до виплати належить 20930,00 грн. 
Розмір пенсії перераховано з урахуванням максимального розміру пенсії та такий перерахунок здійснено з 01.09.2023, а не з 01.12.2019.
Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, а також з врахуванням відсутності у матеріалах справи доказів про вчинення дій на виконання постанови державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 5100 грн ГУ ПФУ у Львівській області щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №380/15820/22, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 23.10.2024 ВП № 72688730 про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду без поважних причин.
При обґрунтуванні цієї постанови апеляційним судом враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 272, 287, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року  у справі № 380/22748/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар