ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" лютого 2025 р.                                      Справа №911/847/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Пантелієнка  В.О. 
          Суліма  В.В. 

секретар судового засідання - Медведєва К.І.
представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1 
від відповідача: Мельник Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 (повний текст складено 02.12.2024)
у справі №911/847/24 (суддя Подоляк Ю.В.)
за позовом ОСОБА_2 
до Обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Стугна-1" Управління Південного-Західної залізниці"
про визнання незаконним та скасування рішення правління, зобов`язання вчинення дій та стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції
ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Стугна-1" Управління Південного-Західної залізниці" (далі - Кооператив) про визнання незаконним та скасування рішення правління Кооперативу, оформленого протоколом від 29.02.2024, зобов`язання Кооперативу здійснити за рахунок останнього фактичне підключення до електроенергії садову земельну ділянку (кадастровий номер 3223151000:06:004:0002) №35 на вулиці Прохолодна у місті Українка, а також стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн моральної шкоди та         100 000,00 грн матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що на підставі оскаржуваного рішення правління Кооперативу, відповідачем незаконно відключено від електроенергії земельну ділянку та будинок належні позивачу. Внаслідок вказаних незаконних дій відповідача, позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода в заявлених до стягнення розмірах.
На стадії підготовчого засідання ОСОБА_2 подано до Господарського суду Київської області заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 157 400,00 грн матеріальної шкоди. Вказана заява прийнята Господарським судом Київської області до розгляду як така, що відповідає приписам статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення правління Кооперативу, яке оформлене протоколом від 29.02.2024, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню. Також місцевим господарським судом встановлено, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про відключення садової ділянки позивача від електропостачання, діяв правомірно та відповідно до положень пункту 4.16 статуту, у зв`язку з наявністю заборгованості позивача зі сплати членських внесків більше ніж за 3 місяці, наявність якої (заборгованості) не спростована належними та допустимими доказами, з огляду на що позовні вимоги позивача про зобов`язання Кооперативу здійснити за рахунок останнього фактичне підключення до електроенергії садову земельну ділянку (кадастровий номер 3223151000:06:004:0002) АДРЕСА_1 , СК "Садівницьке товариство «Стугна-1" Управління Південного-Західної залізниці» є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування заявлених позивачем до стягнення збитків в розмірі               157 400,00 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а отже, є таким, що підлягає скасуванню.
Так, скаржниця стверджує, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач був повідомлений та обізнаний про наявність заборгованості по членським внескам та був повідомлений про відключення від постачання електроенергії. 
Також, позивачка зазначає, що враховуючи те, що вона сплачувала членські внески, про що до позовної заяви долучена квитанція, не зрозуміло на підставі чого правління нарахувало заборгованість позивачу по членським внескам та за який період. Відтак заборгованість по членським внескам є надуманою, а оскаржуване рішення правління про наявність заборгованості у ОСОБА_2 та відключення її від електроенергії є незаконним.
Крім того, на переконання позивачки, остання внаслідок незаконних та протиправних дій відповідача, зазнала збитків в розмірі 157 400,00 грн та моральної шкоди, яку позивачка оцінила в розмірі 10 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі №911/847/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Коротун О.М., Пантелієнко В.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 30.01.2025. Витребувано з Господарського Київської області матеріали справи №911/847/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до10.01.2025.
02.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/847/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 відкладено до 20.02.2025.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. з 20.02.2025 до 21.02.2025 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 для розгляду справи №911/847/24 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пантелієнко В.О., Алданова С.О.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025, у зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. з 19.02.2025 до 21.02.2025 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пантелієнко В.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пантелієнко В.О., Сулім В.В.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
09.01.2025, через систему "Електронний суд", відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд ухвалити постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 - без змін.
Так, у відзиві відповідач, зокрема зауважує, що ОСОБА_2 була обізнана про відключено її будинку від електропостачання з 01.03.2024.
Також, відповідач вказує, що правління діяло відповідно до норм пункту 4.16 статуту Кооперативу.
Кооператив зазначає, що доказів про оплату ОСОБА_2 оренди будинку не додано. Таким чином, з огляду на тимчасове проживання в садовому будинку ОСОБА_2 , маючи у власності квартиру в якій зареєстроване місце проживання та укладення договору оренди будинку дочкою у власних інтересах, вимоги про стягнення майнової шкоди за оренду будинку є безпідставними.
Крім того, на переконання відповідача, ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами факт завдання їй моральної шкоди, протиправність поведінки відповідача, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. Також          ОСОБА_2 не обґрунтувала розмір заявленої до стягнення моральної шкоди, не зазначила з чого вона виходила заявляючи такий розмір моральної шкоди.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 20.02.2025 з`явились представники сторін.
Представник позивача у судовому засіданні 20.02.2025 вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 20.02.2025 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.03.2016, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:06:004:0002, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т "Стугна-1".
Відповідно до заяви від 01.10.2015, адресованої голові правління Садового товариства "Стугна-1", ОСОБА_2 просила прийняти її в члени Садового товариства "Стугна-1". В поданій заяві вказано, що вона зі всіма положеннями статуту садового товариства ознайомлена.
Згідно зі статутом Кооперативу, затвердженим загальними зборами членів Кооперативу, оформленим протоколом від 18.12.2017 №1, член товариства - це громадянин, який набув право власності чи користування земельною ділянкою, що розміщена на території обслуговуючого кооперативу.
Статутом встановлено, що обов`язковими платежами (внесками) члена товариства є платежі та внески, що включають витрати на управління, утримання та збереження спільного майна, податки, платежі за комунальні послуги та послуги зв`язку, які періодично (щомісячно, щоквартально, щорічно, до 10 числа поточного місяця) сплачуються членом товариства для забезпечення поточної діяльності товариства, сплата внесків у касу товариства здійснюється членами товариства касиру товариства особисто у вихідні (святкові) дні з 10.00 до 14.00 в будинку охорони товариства.
За змістом пункту 4.13 статуту член товариства зобов`язаний: брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна товариства; своєчасно сплачувати за спожиту електроенергію, воду, газ, послуги електрозв`язку тощо.
Пунктом 4.16 статуту встановлено, що за наявності заборгованості по сплаті членських, цільових та інших обов`язкових внесків та платежів членом товариства більше 3 місяців, за рішенням правління товариства садова ділянка може бути відключена від комунікацій електропостачання та/або водопостачання до моменту погашення заборгованості. За повторним підключенням до комунікацій власник та/або орендар звертається до керівних органів товариства з письмовою заявкою. Відшкодування послуг підключення до мережі власник та/або орендар проводить за власні кошти.
Згідно з пунктом 5.2 статуту органами управління товариством є загальні збори членів товариства та виконавчий орган правління товариства.
Загальні збори членів мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу правління товариства (пункт 5.11 статуту).
Загальні збори членів товариства: встановлюють розміри вступного, членського, цільового внесків, інших обов`язкових платежів, терміни і порядок їх сплати та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати; встановлюють відповідальність за порушення вимог статуту, Правил внутрішнього розпорядку, вимог інших внутрішніх документів товариства, рішень правління або загальних зборів, пожарної безпеки (пункт 5.12 статуту).
Відповідно до пункту 5.13 статуту рішення загальних зборів членів, які прийняті в межах діючого законодавства України, є обов`язковими для всіх членів товариства.
Пунктом 5.15 статуту встановлено, що до компетенції та обов`язків правління товариства віднесено, зокрема: здійснення контролю за своєчасною сплатою членами товариства членських внесків і платежів; направлення членам товариства (боржникам) письмових запрошень про внесення обов`язкових платежів, підготовка документів та позовів, щодо примусового стягнення боргу. Запрошення можуть бути направлені у будь-який спосіб, а саме: телефоном, мобільним телефоном, електронною поштою, поштовим листом.
Згідно з пунктом 6.1 статуту для забезпечення належного утримання спільного майна товариства правління щорічно складає та затверджує на загальних зборах членів кошторис, в якому передбачаються такі статті витрат: поточні витрати в тому числі витрати на оплату робіт та послуг, що виконуються згідно з укладеними договорами; витрати на оплату послуг водопостачання; витрати на оплату послуг електропостачання на освітлення вулиць та господарських споруд спільного майна товариства; витрати та накопичення на ремонт спільного майна товариства; інші витрати. Кошти товариства складаються з внесків його членів та добровільних пожертвувань громадян, підприємств, установ та організацій.
Рішенням загальних зборів членів Кооперативу, оформленим протоколом від 22.06.2019, затверджено членські внески з 2 кварталу 2019 року в таких розмірах: 18,00 грн - 1 сотка + 5,00 грн - обрізка дерев + 2,00 грн - абонплата воріт. Плата за воду 20,00 грн до 6 соток, 30,00 грн більше 6 соток. Плата за оренду пляжу пропорційно податковому нарахуванню згідно з Декларацією оренди землі.
Рішенням правління Кооперативу, оформленим протоколом від 10.06.2023: встановлено з 01.06.2023 плату за надані послуги з електрозабезпечення садових будинків в кооперативі в розмірі 3,00 грн/кВт, з яких будуть покриватися витрати кооперативу з електроенергії по лічильнику, а також всі витрати на обслуговування електромереж товариства, а саме: ремонтні роботи на лініях; ремонтні роботи на трансформаторі, трансформаторній підстанції; заміна, оновлення або ремонт автоматів по лініям; заміна, натягування, перетягування проводів, кабеля, СІПу; заміна ОПН, ізоляторів, долив масла в трансформатор; обслуговування ЛЕП, та інші необхідні роботи для безперебійного забезпечення садових будинків садівницького товариства електроенергією; встановлено з 01.06.2023 плату за надані послуги з водопостачання: 40,00 грн в місяць за ділянку до 6 соток і 60,00 грн в місяць за ділянку більше 6 соток.
Рішенням правління Кооперативу, оформленим протоколом від 29.02.2024, у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті членських внесків станом на 29.02.2024, а саме по участку №35 ОСОБА_2 в розмірі 740,00 грн за 3, 4 квартали 2023 року вирішено виконати пункт 4.16 статуту Кооперативу та відключити садову ділянку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 за наявну заборгованість по сплаті членських внесків більше трьох місяців від комунікацій електропостачання з 01.03.2024 до моменту погашення заборгованості. За повторним підключенням до комунікацій власник повинен звернутися до керівних органів товариства з письмовою заявкою. Відшкодування послуг підключення до мережі власник проводить за власні кошти.
Згідно з актом відключення від комунікацій електропостачання від 10.03.2024, комісією у складі голови правління, членів правління та членів Кооперативу відключено від комунікацій електропостачання садову ділянку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 та опломбовано доступ до місця відключення.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка стверджує, що 10.03.2024 протиправно та незаконно відключено земельну ділянку та будинок члена садового товариства ОСОБА_2 від електроенергії. При цьому, жодного рішення - попередження правління в установленому законом порядку ОСОБА_2 не вручалось та не направлялось за 10 днів до відключення, що свідчить про протизаконність таких дій з відключення позивача від електроенергії. Позивачці стало відомо, що електроенергію відключено через несплату членського внеску. Разом з тим, позивачка стверджує, що немає жодної заборгованості ані по електроенергії, ані по членським внескам. На підтвердження відсутності заборгованості позивачка надала суду: квитанції про оплату від 31.08.2023 за електроенергію за серпень 2023 року, від 02.10.2023 за електроенергію за вересень 2023 року, від 16.11.2023 за електроенергію за жовтень 2023 року, від 07.12.2023 за електроенергію за листопад 2023 року, від 19.12.2023 за електроенергію за грудень 2023 року, від 19.01.2024 за електроенергію за грудень 2023 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 30.06.2023 №304 про сплату внеску в розмірі 268,00 грн за 2 квартал 2023 року та 714,00 грн за електроенергію.
Крім того, в порушення вимог статуту, без відповідної законної підстави, вказаними незаконними та протиправними діями відповідача ОСОБА_2 спричинена матеріальна та моральна шкода. Так, через те, що правління не попередило ОСОБА_2 про відключення від електроенергії у неї була пошкоджена зарядна станція EcoFlow DeltaMax, яка через різку зміни напруги згоріла, у зв`язку з чим позивачкою понесені витрати на ремонт зарядної станції в розмірі 7 400,00 грн, на підтвердження чого суду надано квитанцію від 24.06.2024 на суму 7 400,00 грн та акт виконаних робіт від 24.06.2024 №S6058007.
Відключення позивача від електроенергії призвело до неможливості опалення будинку, що унеможливило проживання в ньому, у зв`язку з чим позивачка була змушена винаймати житло для проживання на період розв`язання спору, у зв`язку з чим понесені витрати в сумі 150 000,00 грн на оренди будинку.
На підтвердження понесення витрат на оренду будинку позивачкою до матеріалів справи надано: договір оренди будинку від 13.03.2024, укладений між ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_4 (орендар); додаток №2 до договору оренди житлового будинку від 13.03.2024 - акт прийому-передачі платежів з орендної плати та житлово-комунальні послуги; нотаріально-посвідчену заяву свідка ОСОБА_4 від 01.04.2024 №67; свідоцтво про народження ОСОБА_4 ; квитанції про зняття готівки.
Загальна сума матеріальної шкоди заявлена позивачем до стягнення склала   157 400,00 грн. з яких: 150 000,00 грн - оренда будинку, 7 400,00 грн - вартість ремонту EcoFlow DeltaMax.
Також, позивачка зазначає, що перебування у холодному будинку та через стрес від незаконного відключення від електроенергії здоров`я ОСОБА_2 зазнало негативних наслідків. У зв`язку з вимушеним переїздом з будинку, у якому відключили електроенергію, позивачка зазнала травми шийного відділу хребта та ліктьового суглобу, що зумовлено перенесенням важких речей. На підтвердження чого позивачкою надано довідку ТОВ "Медичний центр "Наша родина" від 23.03.2024. Таким чином, як стверджує ОСОБА_4 , діями відповідача, позивачці завдана моральна шкода в розмірі 10 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Статтею 2 Закону України "Про кооперацію" визначено, що обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про кооперацію" статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити такі відомості, зокрема: права і обов`язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.
Згідно зі статтею 12 Закону України "Про кооперацію" основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.
Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. У кооперативі, до складу якого входить менше ніж 10 членів, обирається лише голова кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу (стаття 16 Закону України "Про кооперацію").
За приписами пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).
Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.
Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Враховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.
Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння позивачеві моральної шкоди, позивачу належить довести наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення (наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою), у той час як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.
Слід зазначити, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.
Схожі за змістом правові висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11).
Позивачка, зазначаючи про незаконне відключення відповідачем земельної ділянки позивача від електорпостачання, стверджує про завдання їй такими діями збитків в розмірі 157 400,00 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.
На підставі наявних в матеріалах справи доказів, місцевим господарським судом вірно встановлено, що підставою для відключення від комунікацій електропостачання садової земельної ділянки позивачки стало те, що ОСОБА_2 мала наявну заборгованість по сплаті членських внесків більше трьох місяців - в розмірі 740,00 грн за 3, 4 квартали 2023 року.
Розмір членських внесків членами садового товариства затверджено рішенням загальних зборів членів Кооперативу, оформленим протоколом від 22.06.2019, в таких розмірах з 2 кварталу 2019 року: 18,00 грн - 1 сотка + 5,00 грн - обрізка    дерев + 2,00 грн - абонплата воріт. Плата за воду 20,00 грн до 6 соток, 30,00 грн більше 6 соток. Плата за оренду пляжу пропорційно податковому нарахуванню згідно з Декларацією оренди землі.
Пунктом 5.13 статуту встановлено, що рішення загальних зборів членів, які прийняті в межах діючого законодавства України, є обов`язковими для всіх членів товариства.
Згідно з наданим відповідачем розрахунком за позивачем, станом на 31.12.2023, рахувався борг в розмірі 742,24 грн, з яких: 520,00 грн - членські внески, 222,24 грн - оренда пляжу та, на момент відключення, за період з 01.01.2021 до 10.03.2024 рахувався борг в розмірі 953,84 грн, з яких: 696,00 грн - внески,          257,84 грн - оренда пляжу.
У той же час, позивачка стверджує, що немає заборгованості перед Кооперативом, зокрема і зі сплати членських внесків. В підтвердження чого надала суду квитанції про оплату позивачем вартості електроенергії та одну квитанцію до прибуткового касового ордера від 30.06.2023 №304 про сплату внеску в розмірі 268,00 грн за 2 квартал 2023 року та 714,00 грн за електроенергію.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, належних та допустимих доказів сплати членських внесків, в т.ч. за 3, 4 квартали 2023 року позивачка суду не надала.
Стверджуючи про відсутність заборгованості зі сплати членських внесків позивачка не надає власний розрахунок членських внесків, не зазначає розмір членських внесків та порядок їх сплати.
Пунктом 4.16 статуту Кооперативу передбачено право кооперативу здійснювати за рішенням правління товариства відключення садових ділянок від комунікацій електропостачання та/або водопостачання у випадку наявності заборгованості по сплаті членських, цільових та інших обов`язкових внесків та платежів членом товариства більше 3 місяців до моменту погашення заборгованості.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення правління Кооперативу, оформлене протоколом від 29.02.2024 щодо відключення садової земельної ділянки №35 ОСОБА_2 за наявну заборгованість по сплаті членських внесків більше трьох місяців від комунікацій електропостачання з 01.03.2024 до моменту погашення заборгованості, діяв правомірно, в межах своєї компетенції, відповідно до положень пункту 4.16 статуту.
Належних та допустимих доказів того, що рішення правління Кооперативу, яке оформлене протоколом від 29.02.2024 є незаконним та таким, що прийняте не у відповідності до положень статуту садового товариства позивачка суду не надала.
Посилання позивачки на те, вона не була попереджена правлінням, в установленому законом порядку, про відключення від електропостачання за 10 днів до відключення та те, що ОСОБА_2 не отримувала жодного розрахунку заборгованості по членським внескам, не отримувала жодного запрошення, як це передбачено статутом для з`ясування причин заборгованості, а відповідачем такі листи не направлялися, обґрунтовано відхилені місцевим господарським судом, з огляду на те, що сам позивачка ще до відключення її ділянки від електропостачання, звертаючись в лютому 2024 року до Обухівського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову у справі №372/1032/24 вказувала, що правлінням на дошці оголошень оприлюднено список боржників, де серед іншого, зазначалось, що у зв`язку з заборгованістю по ділянці АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 з 01.03.2024 буде відключено її будинок від електропостачання. Наведене вище свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про наявність попередження про відключення її земельної ділянки від електропостачання. Стосовно доводів ОСОБА_2 про те, що вона не отримувала жодного розрахунку заборгованості по членським внескам, то суд першої слушно зауважив, що статутом садового товариства не передбачено направлення будь-яких розрахунків членам садового товариства.
Пунктом 5.15 статуту передбачено направлення членам товариства (боржникам) письмових запрошень про внесення обов`язкових платежів, підготовка документів та позовів, щодо примусового стягнення боргу. Такі запрошення можуть бути направлені у будь-який спосіб, а саме: телефоном, мобільним телефоном, електронною поштою, поштовим листом.
Враховуючи, що розмір членських внесків членами садового товариства затверджено рішенням загальних зборів членів Кооперативу, оформленим протоколом від 22.06.2019, а позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 30.06.2023 №304 про сплату внеску визначеного вказаним рішенням загальних зборів членів садового товариства в розмірі 268,00 грн за 2 квартал 2023 року, наведене свідчить про обізнаність позивачки з розмірами членських внесків членами садового товариства та не потребує надання відповідачем окремих розрахунків таких внесків. 
Крім того, місцевий господарський суд звернув увагу на те, що позивачка як член садового товариства, має самостійно знайомитися як з положеннями статуту садового товариства, так і з рішеннями прийнятими загальними зборами членів садового товариства. Незнання членом садового товариства положень статуту такого товариства або положень прийнятих рішень загальними зборами членів садового товариства, не може бути підставою для невиконання зобов`язань членом товариства зі сплати членських внесків або звільнення його від відповідальності передбаченої статутом садового товариства за невиконання таких зобов`язань.
Так, відповідно до статті 13 Конституції України, яка кореспондується зі статтею 319 ЦК України, власність зобов`язує.
Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання незаконним та скасування рішення правління Кооперативу, яке оформлене протоколом від 29.02.2024, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.
Рішенням правління Кооперативу, оформленим протоколом від 29.02.2024, передбачено, що за повторним підключенням до комунікацій власник повинен звернутися до керівних органів товариства з письмовою заявкою. Відшкодування послуг підключення до мережі власник проводить за власні кошти. Вказане відповідає положенням пункту 4.16 статуту, відповідно до яких за повторним підключенням до комунікацій власник та/або орендар звертається до керівних органів товариства з письмовою заявкою. Відшкодування послуг підключення до мережі власник та/або орендар проводить за власні кошти.
Оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач приймаючи оскаржуване рішення про відключення садової ділянки позивача від електропостачання діяв правомірно та відповідно до положень пункту 4.16 статуту, у зв`язку з наявністю заборгованості позивачки зі сплати членських внесків більше ніж за 3 місяці, наявність якої (заборгованості) не спростована належними та допустимими доказами, позовні вимоги позивачки про зобов`язання Кооперативу здійснити за рахунок останнього підключення до електроенергії садової земельної ділянки (кадастровий номер 3223151000:06:004:0002) №35 вул. Прохолодна, що у м. Українка, СК "Садівницьке товариство "Стугна-1" Управління Південного-Західної залізниці" є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.
Доводи позивачки про те, що через не попередження її про відключення 10.03.2024 садової земельної ділянки від електроенергії, була пошкоджена зарядна станція EcoFlow DeltaMax, яка через різку зміни напруги згоріла, а тому позивачкою понесені витрати на її ремонт в розмірі 7 400,00 грн, правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на те, що позивачка була обізнана завчасно про відключення її земельної ділянки від електроенергії за несплату боргу.
Також позивачка не надає доказів, які б підтверджували що зазначена зарядна станція пошкоджена через відключення земельної ділянки від електроенергії, зокрема висновок спеціаліста тощо з якого б вбачалась вказана причина пошкодження зарядної станції. Таким чином, позивачка не довела належними і допустимими доказами, що зарядна станція згоріла з вини відповідача, його неправомірних та незаконних дій, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками. Надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на ремонт зарядної станції, а саме квитанція від 24.06.2024 на суму 7 400,00 грн та акт виконаних робіт від 24.06.2024 №S6058007 не доводять склад цивільного правопорушення, що є обов`язковою умовою для застосування такої міри відповідальності відповідача як відшкодування збитків.
Твердження позивача, що незаконне відключення садової земельної ділянки від електроенергії призвело до неможливості опалення будинку та проживання в ньому, у зв`язку з чим позивачка була змушена винаймати житло для проживання на період розв`язання спору, у зв`язку з чим нею понесені витрати в сумі 150 000,00 грн на оренду будинку обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами щодо незаконного відключення її садової земельної ділянки від електроенергії, протиправних дій відповідача, які спричинили їй збитки, вини відповідача у понесених позивачкою збитках, причинного зв`язку між протиправними діями та збитками.
Як зазначалось вище, відповідач діяв відповідно до положень статуту, попереджав позивачку про відключення її садової ділянки від електропостачання, у зв`язку з наявною заборгованістю. В зв`язку з порушенням позивачем, як членом товариства, своїх зобов`язань з оплати членських внесків, відповідач прийняв рішення правління Кооперативу, оформлене протоколом від 29.02.2024, яким вирішено виконати пункт 4.16 статуту Кооперативу щодо відключення її земельної ділянки від електропостачання.
Крім того, з наданого позивачкою на підтвердження понесення нею витрат на оренду будинку договору оренди будинку від 13.03.2024, вбачається, що він укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а не позивачкою у справі. Вказаний договір не містить положень, що він укладений в інтересах ОСОБА_5 .
Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків (частина 2 статті 87 ГПК України).
З огляду на наведені вище положення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надана позивачкою заява свідка ОСОБА_4 від 01.04.2024 №67 не є доказом, який підтверджує укладення договору оренди будинку від 13.03.2024 в інтересах позивачки.
У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 викладено такий висновок щодо застосування норми пункту 6 статті 3 ЦК України:
"Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".
Колегія суддів, як і суд першої інстанції, звертає увагу на те, що поведінка позивачки в розрізі даного спору яка виразилась в сплаті нею добровільно членських внесків затверджених рішенням загальних зборів членів Кооперативу, оформленим протоколом від 22.06.2019, зокрема, за 2 квартал 2023 року в розмірі 268,00 грн, що підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордера від 30.06.2023 №304, а також обізнаність позивачки про відключення земельної ділянки від електроенергії, про що вона сама зазначала при зверненні в лютому 2024 року до Обухівського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову у справі №372/1032/24, спростовує її твердження про відсутність затверджених кооперативом членських внесків та їх розмір, що позбавляло можливості їх сплати та твердження про неповідомлення його про відключення від електропостачання за борги перед кооперативом. Зазначені розбіжності між вказаними діями та твердженнями свідчить про суперечливу поведінку позивачки, що не відповідає одній із загальних засад цивільного законодавства - добросовісності, яка закріплена в пункті 6 статті 3 ЦК України. 
Таким чином, судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції, що позивачкою, всупереч вимогам статті 74 ГПК України, не доведено тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема, не доведено протиправних дій відповідача, які спричинили їй збитки, вини відповідача у понесених позивачем збитках, причинного зв`язку між протиправними діями та збитками, в зв`язку з чим відсутній повний складу цивільного правопорушення, що є обов`язковою умовою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.
Стверджуючи про те, що діями відповідача, позивачці завдана моральна шкода в розмірі 10 000,00 грн, позивачка не доводить належними та допустимими доказами факт завдання їй моральної шкоди, протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. Також, позивачка не обґрунтувала розмір заявленої до стягнення моральної шкоди, не вказала, чим керувалася при визначенні суми в розмірі 10 000,00 грн.
З оглядку на викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування заявлених позивачкою до стягнення збитків в розмірі 157 400,00 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Щодо заявлених Кооперативом до стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 21 500,00 грн апеляційний суд відзначає таке.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Апеляційним судом встановлено, що 23.12.2024 між Кооперативом (клієнт) та адвокатом Якусиком Дмитром Васильовичем укладено договір про надання правової допомоги №0801, відповідно до пункту 1.1 якого адвокат зобов`язується: 
- надавати клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права;
- надавати Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи);
- представляти інтереси клієнта та здійснювати його захист в правоохоронних органах, органах досудового слідства та інших контролюючих органах з питань, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.
Згідно з пунктом 2.4 договору на підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги, відповідно до умов цього договору, складається акт приймання-передачі адвокатських послуг і направляється клієнту.
Вартість послуг адвоката становить 3 000,00 грн за годину (пункт 4.1 договору).
Відповідно до пункту 4.2 договору клієнт сплачує вартість послуг протягом 60 днів з моменту підписання акта приймання-передачі наданих послуг. Акт приймання-передачі наданих послуг виставляється до або після ухвалення рішення судом (в т.ч. у формі судового наказу) у справі, в якій адвокат здійснює представництво інтересів клієнта.
Оплата підлягає перерахуванню клієнтом на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката або внесенню готівкою в касу адвоката (пункт 4.3 договору).
02.01.2025 між Кооперативом та адвокатом укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 26.12.2024 №0801, згідно з пунктом 1 якої адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, зазначену в детальному описі послуги у зазначеній кількості годин, за вартістю, що встановлена у пункті 4.1 договору, а саме:
- консультування клієнта у справі №911/847/24 - 5 000,00 грн (1,66 год);
- вивчення матеріалів, документів наданих клієнтом та підготовка правової позиції у справі №911/847/24 - 9 000,00 грн (3 год);
- складення відзиву на апеляційну скаргу у справі №911/847/24 - 7 500,00 грн (2,5 год).
Винагорода сплачується клієнтом без виставлення адвокатом рахунку (пункт 2 додаткової угоди №1).
Згідно з пунктом 3 додаткової угоди №1 детальний опис наданих адвокатом послуг, зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг або формується окремим додатком "Детальний опис наданих послуг".
07.01.2025 між адвокатом та клієнтом складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг №1 на суму 21 500,00 грн, а саме:
- консультування клієнта у справі №911/847/24 - 5 000,00 грн (1,66 год);
- вивчення матеріалів, документів наданих клієнтом та підготовка правової позиції у справі №911/847/24 - 9 000,00 грн (3 год);
- складення відзиву на апеляційну скаргу у справі №911/847/24 - 7 500,00 грн (2,5 год).
Згідно з вимогами частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових втрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони, на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №910/13034/20). 
За приписами частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказаний правовий висновок викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Так, позивачем подані заперечення на заяву відповідача про компенсацію витрат на професійну правову допомогу у справі №911/847/24.
В обґрунтування наведених заперечень позивач посилається на те, що вимоги відповідача щодо компенсації витрат на послуги адвоката, які просить стягнути відповідач з позивача на стадії апеляційного розгляду у розмірі 21 500,00 грн, є надуманими, недоведеним та суперечать принципу справедливості та верховенства права, оскільки відповідачем не підтверджено фактичне понесення цих витрат, не підтверджено реальність виконаної роботи адвокатом, адже відзив на апеляційну скаргу позивачки дублює відзив на позовну заяву яка була складена та подана відповідачем без отриманої юридичної допомоги. Договір про надання правничої допомоги укладений з перевищенням повноважень відповідачем, оскільки не надано рішення загальних зборів садового товариства про затвердження витрат у сумі           21 500,00 грн на правничу допомогу. Крім того, наведений розрахунок є неспівмірним, оскільки дана категорія справ є нескладною, а відтак зазначений в акті виконаних робіт витрачений адвокатом час на вивчення матеріалів справи та написання відзиву є завищеним.
Здійснивши аналіз доводів позивача, а також співмірності заявленого відповідачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Як вбачається з детальний опису наданих послуг, адвокатом включено до нього такий вид робіт як вивчення матеріалів, документів наданих клієнтом та підготовка правової позиції у справі №911/847/24 (3 год).
Суд апеляційної інстанції вважає, що сама по собі послуга " складення відзиву на апеляційну скаргу у справі №911/847/24 (2,5 год)" охоплює вчинення наведених вище дій, тому не вбачає підстав для здійснення окремої оплати цих послуг.
У цьому аспекті суд приймає до уваги правові висновки Верховного суду, наведені у додатковій постанові від 08.04.2021 у справі №922/2321/20. 
Також колегія суддів взяла до уваги, що спір у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом, і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Таким чином, судова колегія вважає необґрунтовано завищеною вартість наданих послуг, та дійшла висновку про часткове задоволення в сумі 12 500,00 грн.
При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.
Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про розподіл судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанцій у загальному розмірі 12 500,00 грн.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/847/24 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_2 .
4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Стугна-1" Управління Південного-Західної залізниці" (08720, Київська область, Обухівський район, місто Українка, заплава річки Стугна; ідентифікаційний код 26146994) 21 500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп. витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
5. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.
6. Матеріали справи №911/847/24 повернути до Господарського суду   Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано суддями 04.03.2025, у зв`язку з перебуванням головуючої судді Сітайло Л.Г. у відпустці (з 24.02.2025 до 03.03.2025).

Головуючий суддя                                                                      Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                          В.О. Пантелієнко

                                                                                          В.В. Сулім