У х в а л а
17 лютого 2025 року
м. Київ
Справа № 524/4035/22
Провадження № 61-1155ск25
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився з касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)
на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 6 червня 2024 року, додаткове рішення цього суду від 26 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року 
у справі за позовом скаржниці до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа Дениса Олександровича як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та
в с т а н о в и в :
1.           3 грудня 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 6 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року.
2.           4 грудня 2024 року Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу скаржниці.
3.           18 січня 2024 року скаржниця знову звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 6 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року.
4.           За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
5.           Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, Верховний Суд вважає, що її слід залишити без руху.
(1) Щодо строку на касаційне оскарження
6.           Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).
6.1.       Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
6.2.       Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
6.3.       Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).
6.4.       Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними (речення перше абзацу першого частини третьої статті 393 ЦПК України).
6.5.       31 жовтня 2024 року апеляційний суд прийняв оскаржену постанову, а 5 листопада 2024 року склав її повний текст. Скаржниця відправила поштою касаційну скаргу 18 січня 2025 року. Тобто пропустила передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження. Заяву про поновлення строку на касаційне оскарження не подала. З огляду на вказане скаржниця має подати до суду таку заяву, в якій обґрунтувати підстави для поновлення відповідного строку.
(2) Щодо вимог до змісту касаційної скарги
7.           За змістом пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - Закон № 3200-IX) у касаційній скарзі повинні бути зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету особи, яка подає касаційну скаргу. Проте у касаційній скарзі таких відомостей щодо скаржниці немає.
7.1.       Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей (частина восьма статті 14 ЦПК України у редакції Закону № 3200-IX). 
7.2.       Скаржниця у касаційній скарзі всупереч пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України про наявність або відсутність у неї електронного кабінету не зазначила. Від обов`язку зазначити такі відомості не звільнена, бо подала цю скаргу поштою.
8.           За змістом пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується. Скаржниця у вступній частині постанови зазначила, що касаційна скарга подана на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 6 червня 2024 року, додаткове рішення цього суду від 26 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року. Однак у прохальній частині своєї скарги просить скасувати лише рішення суду першої інстанції від 6 червня 2024 року та постанову апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року. Тому повинна конкретизувати дії, які, на її думку, Верховний Суд має вчинити щодо додаткового рішення суду першої інстанції від 26 червня 2024 року.
(3) Щодо підстав касаційного оскарження
9.           За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржниця такі підстави не конкретизувала.
9.1.       Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);
(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
9.2.       За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).
9.3.       Скаржниця зазначила підставою касаційного оскарження судових рішень пункти 1 і 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Однак, щодо оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду в частині перегляду цього рішення не конкретизувала зазначені нею підстави касаційного оскарження. Не вказала, які саме висновки із постанов Верховного Суду не врахував апеляційний суд, і яку норму він застосував без урахування цих висновків. Крім того, не зазначила щодо застосування якої норми права відсутній відповідний висновок Верховного Суду. Тому має це зробити.
(4) Щодо дотримання принципу рівності
10.        За змістом пункту 7 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги. До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет (речення перше пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
10.1.    Скаржниця додала до касаційної скарги, зокрема, копії супровідного листа Верховного Суду, ухвали Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 грудня 2024 року, конверта, довідки, виданої старостою Погребівського старостинського округу, довідки, виданої сільським головою Погребівської сільської ради, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, квитанції № P24A1907967135C8034 від 17 січня 2022 року, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 50497713, договору купівлі-продажу від 17 січня 2022 року. Однак не зазначила ці документи у переліку додатків до касаційної скарги та не надала копії цих документів відповідно до кількості інших учасників справи.
10.2.    ЦПК України не передбачає для особи, яка оскаржує судові рішення, можливості визначати, які матеріали, що додаються до касаційної скарги, не надавати іншим учасникам справи. Більше того, якби скаржниця подала касаційну скаргуразом із доданими до неї матеріалами в електронній формі через електронний кабінет, інші учасники справи, які мають такий кабінет, теж не були б обмежені у можливості ознайомлення з відповідними додатками. Тому скаржниця має подати копії зазначених документів відповідно до кількості інших учасників справи.
(5) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги
11.        В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
12.        Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення скаржниці. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржниці.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,
у х в а л и в :
1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 6 червня 2024 року, додаткове рішення цього суду від 26 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа Дениса Олександровича як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.
2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 	 	Д. А. Гудима