Справа № 750/17555/24 	Головуючий у 1 інстанції Кузнєцова О. О. 	
Провадження № 33/4823/230/25 	  	
Категорія - ст. 124 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,
з участю захисника адвоката Сащенка Ю. В., потерпілого ОСОБА_1 , його представника адвоката Бредюка О. М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду                     м. Чернігова від 04 лютого 2025 року,

                                     В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, студент, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, ОСОБА_2 , 09 вересня 2024 року, о 17год. 31хв.   керував автомобілем Volkswagen Golf, держаний номерний знак НОМЕР_1   та рухаючись по вул. Соснова з боку пр. Л. Лук`яненка в бік вул. Кибальчича, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, і виїжджаючи на перехрестя рівнозначних доріг, не надав переваги у русі транспортному засобу Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався праворуч по вул.             О. Сенюка з боку  вул. Київська, внаслідок чого сталося зіткнення, після якого автомобіль Audi A4 продовжив некерований рух та здійснив наїзд на дерево, яке впало на припаркований на узбіччі автомобіль Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті дорожньо – транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам завдано матеріальних збитків, водію автомобіля Audi A4 ОСОБА_1 завдано тілесних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 16.12 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП  за  відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає,  що суд безпідставно прийняв до уваги та погодився із висновком слідчого про те, що через недостатню видимість дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» для нього, він повинен був вважати для себе, що наближається до перехрестя рівнозначних доріг і тому він повинен був керуватися п. 16.12 Правил дорожнього руху.

У кримінальному провадженні за даним фактом дорожньо – транспортної пригоди він мав статус свідка, що обмежило його під час досудового розслідування заявляти клопотання про проведення необхідних слідчих дій, після прийняття рішення органом досудового розслідування, отримати копію рішення та можливості ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

З матеріалами досудового розслідування його захисник мав можливість ознайомитись тільки 04.02.2025, тобто в день розгляду справи.

Тільки 04.02.2025 йому та його захиснику стало відомо, що під час складання матеріалів на місці пригоди не була зафіксована вся слідова інформація, а саме слідчим не було встановлено місце контакту автомобілів, що має суттєве значення для справи, оскільки він вважає, що контакт відбувся поза межами перехрестя, що підтверджується плямою від мастила на фото, а тому ним не могло бути порушено пункт правил щодо перетину перехрестя. 

Також вказує, що дане перехрестя є перехрестям нерівнозначних доріг, оскільки наявний  знак «головна дорога» з боку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Вважає, що у даному випадку має місце порушення правил утримання ділянки дороги, що полягає у тому, що дорожні знаки, які регулюють рух, обмежені для огляду  водіїв. 

Під час апеляційного розгляду  захисник  адвокат Сащенко Ю. В. підтримав  доводи апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_1 та його представник адвокат Бредюк О. М.  заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін.

Заслухавши аргументи захисника, заперечення потерпілого та його представника, переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із п. 16.12 Правил дорожнього руху на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Не зважаючи на твердження ОСОБА_2 , що дорожньо – транспортна пригода відбулася не з його вини, факт не виконання останнім вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху, підтверджується обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193339 від  10 грудня 2024 року, поясненнями самого ОСОБА_2 про рух його автомобіля 09.09.2024, на якому він їхав з боку  пр. Левка Лук`яненка по вулиці Соснова, до  перехрестя з вул. О. Сенюка, не помітив знак «Дати дорогу», через те, що його не видно за гілками дерев, виїхав на  перехрестя зі швидкістю 30 – 40 км/год., здійснив зіткнення з автомобілем Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_2 , не помітив авто, хоча і не відволікався від дороги. Автомобіль Audi A4 почав неконтрольований рух, здійснив наїзд на дерево, яке в свою чергу упало на автомобіль Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_3 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , рухаючись другорядною дорогою не надав йому переваги у русі при цьому проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».  09.09.2024 . у вечірній час він рухався на автомобілі марки Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_2 по головній дорозі вул. О. Сенюка у м. Чернігові. Швидкість руху його автомобіля була 40-50 км /год.  Дорога була суха. Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Соснова  ніяких транспортних засобів він не бачив. Додав, що на вказаному перехресті обмежена видимість внаслідок приватних будинків. Далі побачив,  як з вул. Соснова, ліворуч від нього на перехрестя виїжджає автомобіль сірого кольору. Після цього сталося зіткнення. Загальмувати він не встиг, так як все відбулося дуже швидко. Швидкість руху даного автомобіля була 50 – 60 км/год. Від зіткнення він втратив свідомість, з місця дорожньо – транспортної пригоди забрала карета швидкої допомоги.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні місцевого суду пояснила, що вона з чоловіком були вдома, почули якийсь звук та вийшли на вулицю, де побачили білий автомобіль, який збив дерево, яке впало на їх машину. До білого автомобіля підійшли сторонні люди, почали надавати водію допомогу. ЇЇ чоловік спілкувався із водієм ОСОБА_2 і той казав, що винен, бо не побачив знак. 

Аналізуючи наведені норми та наявні у справі докази, місцевий суд дійшов до правильного висновку, що за вказаних в протоколі обставин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf, держаний номерний знак НОМЕР_1   та рухаючись по вул. Соснова з боку проспекту  Л. Лук`яненка в бік вул. Кибальчича, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, і виїжджаючи на перехрестя рівнозначних доріг, не надав переваги у русі транспортному засобу Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався праворуч по вул. О. Сенюка зі сторони вул. Київська, внаслідок чого сталося зіткнення, після якого автомобіль Audi A4 продовжив некерований рух та здійснив наїзд на дерево, яке впало на припаркований на узбіччі автомобіль Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті дорожньо – транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам завдано матеріальних збитків, водію автомобіля Audi A4 ОСОБА_1 завдано тілесних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 16.12 Правил дорожнього руху.

Місцевий суд вірно не взяв до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що не було встановлено, чи міг водій ОСОБА_1 уникнути даної дорожньо – транспортної пригоди, оскільки це жодним чином не впливає на обов`язок водія ОСОБА_2 виконати приписи п. 16.12 Правил дорожнього руху, наближаючись до перехрестя рівнозначних доріг. Проте вимоги даного пункту водієм ОСОБА_2 дотримано не було, що і призвело до виникнення дорожньо – транспортної пригоди.

Також суд першої інстанції вірно погодився із висновком слідчого про те, що через недостатню видимість дорожнього знаку «Дати дорогу» для водія ОСОБА_2 , останній повинен був вважати для себе, що він наближається до перехрестя рівнозначних доріг і тому, він повинен був керуватися пунктом 16.12 Правил дорожнього руху. 

Отже, вина ОСОБА_2 доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, як порушення водіями транспортних засобів Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За таких обставин, суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець