П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
 04 березня 2025 року                                                                                            м. Київ
 
Справа № 753/11372/24
Провадження: № 22-ц/824/2849/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Іванової Тетяни Борисівни в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Дарницького районного суму міста Києва від 28 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Заставенка М. О.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
 
у с т а н о в и в:
 
У червні 2024 року ТОВ «Євро-реконструкція» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які є споживачами послуг. Письмовий договір про надання послуг відповідачі не укладали, однак, вони не звільняються від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідачі своєчасно не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого з жовтня 2020 року по 01.05.2024 року утворилася заборгованість, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів, у розмірі 31 939,54 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3 206,63 грн, 3% річних у розмірі 398,55 грн.
Рішенням Дарницького районного суму міста Києва від 28 серпня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 01.05.2024 року в розмірі 31 939,54 грн, інфляційні втрати в                        розмірі 3 206,63 грн, 3 % річних у розмірі 398,55 грн, а всього 35 544,72 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 757 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 757 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 757 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 757 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Іванова Т. Б. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ТОВ «Євро-реконструкція» у позовній заяві не обґрунтувало яким чином проводився розрахунок заборгованості. Враховуючи велику кількість зареєстрованих членів родини, які фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_3 , в квартирі 16.07.2021 році ТОВ «Мастергаз» здійснено заміну лічильників, в тому числі лічильник гарячої води № 095375 замінений на новий, заводський № 1200084168, про що складено акт виконаних робіт № 2002579 від 16.07.2021 року. 22.02.2022 року ТОВ «Євро-реконструкція» прийняло на абонентський облік та опломбував лічильник гарячої води заводський № 1200084168 з показами 00012,417 м3, про що складено акт опломбування, і відповідно з цього часу ОСОБА_1 здійснював оплату гарячої води по показниках лічильника. Заборгованості по оплаті за гаряче водопостачання згідно показань лічильника відповідач не має.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу Іванова Т. Б. в інтересах ТОВ «Євро-Реконструкція» заперечила протиапеляційної скарги та зазначила, що споживачі вчасно не передавали до ТОВ «Євро-Реконструкція» показники індивідуального засобу обліку, нарахування за послуги з постачання гарячої води здійснювалося по показникам загальнобудинкового засобу обліку гарячої води, а згодом були здійсненні перерахунки нарахувань за послуги шляхом зняття вказаних нарахувань. Звертає увагу на те, що відповідачі не зверталися до ТОВ «Євро-Реконструкція» з відповідними документами, які підтверджують не проживання осіб, зареєстрованих у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Рішення суду оскаржено лише відповідачем ОСОБА_1 . Іншими учасниками справи рішення суду не оскаржено, а тому оскаржуване судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині вирішення позовних вимог, пред`явлених позивачем до ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, виконавцями послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по будинку за адресою: АДРЕСА_4 , є ТОВ «Євро-Реконструкція».
Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_5 .
З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).
13.10.2021 р. на офіційному веб-сайті позивача опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим вказані договори вважаються укладеними.
Отже, ТОВ «Євро-Реконструкція» забезпечує надання послуг постачання теплової енергії та з постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_4 .
Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідачів утворилась заборгованість по сплаті житлово-комунальні послуги, яка станом на 01.05.2024 року становить 35 544,72 грн, з яких: борг за гаряче водопостачання - 31 939,54 грн, інфляційна складова боргу - 3 206,63 грн, 3% річних - 398,55 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі як споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01.07.2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
ТОВ «Євро-Реконструкція» має ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, і надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_4 .
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги»та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-VІ (діяв до 01 травня 2019 року) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання).
Ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У газеті Хрещатик (№103(4503)) 23.07.2014 року позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№111(4511)).
Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Закон України №2189-VІІІ від 09.11.2017 року «Про житлово-комунальні послуги», правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 та правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.ст. 13 та 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні із споживачем усіма житло-комунальними послугами, та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільно правові права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладається як на споживача (відповідачів), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку. Ч. 5 ст. 13 вище вказаного закону передбачено, що відмова від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
П. 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали договір з виконавцем то фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплати рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" відповідачами також не надавалась.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а також не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг.
Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, підстав відступу від них колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст. 77 ЦПК), допустимими  (ст. 78 ЦПК), достовірними (ст. 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (ст. 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , а тому є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Факт надання позивачем для будинку, в якому зареєстровані та проживають відповідачі, послуг з централізованого опалення протягом спірного періоду не спростований відповідачами та підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, а також документами, складеними на їх виконання.
З огляду на те, що відповідачі упродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вони зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі                  № 129/1033/13-ц).
Заперечуючи щодо позовних вимог та обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на відсутність заборгованості по оплаті за гаряче водопостачання згідно показань лічильника. В той же час, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень суду не надав.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі до моменту подання позовної заяви звертались до позивача з повідомленням про перерахунок вартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобів обліку чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб у квартирі, або з претензіями щодо надання послуг неналежної якості або не надання таких послуг взагалі.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Євро-реконструкція» зазначило, що оскільки відповідачі не передавали показники індивідуального засобу обліку, нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснювалося по показникам загальнобудинкового засобу обліку гарячої води. Проте, у серпні 2022 року та червні 2024 року на підставі індивідуальних показників засобів обліку, наданих відповідачем, зроблені перерахунки нарахувань за послугу шляхом зняття нарахувань по показникам загальнобудинкового засобу обліку та проведено нарахування по фактичним показникам індивідуального засобу обліку заводський № 1200084168 за період з вересня 2021 по травень 2022 року та відповідно з вересня 2022 року по травень 2024 року.
З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідачі не вносили плату у повному обсязі за отримані послуги з гарячого водопостачання з жовтня 2020 року.
На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на 01.05.2024 року за відповідачами рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 31 939,54 грн.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ст. 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).
За приписом ст. 625 ЦК України боржники не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно з наданим позивачем розрахунком у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, станом на травень 2024 року інфляційні втрати склали 3 306,63 грн, а 3 % річних - 398,55 грн.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач у позовній заяві жодним чином не обґрунтував яким чином він проводив розрахунки заборгованості, є необґрунтованими та зводяться до непогодження з наданими розрахунками заборгованості, проте власних розрахунків, які на думку відповідача, є правильними суду надано не було.
При цьому, оскільки апеляційна скарга не містить доводів незаконності рішення суду в частині застосування положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, тому колегія суддів не вбачає підстав для перегляду рішення суду в частині стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних.
Встановивши, що ТОВ «Євро-реконструкція» є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_6 та є споживачами даних послуг, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини третьої ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
За таких підстав апеляційну скаргу адвоката Іванової Т. Б. в інтересах   ОСОБА_1  слід залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суму міста Києва від 28 серпня 2024 рокузалишити без змін.
 
Керуючись  ст.ст. 367, 368, 374, 375  381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Іванової Тетяни Борисівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суму міста Києва від 28 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий                                                                                  Т. О. Невідома

Судді                                                                                              В. А. Нежура

                                                                                                        В. В. Соколова