ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 січня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/1198/24
провадження № 22-ц/4809/157/25 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи – Міністерство оборони України, ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_3 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою    адвоката Курлейко Олени Сергіївни, яка представляє інтереси ОСОБА_3 , на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2024 року у складі судді Стручкової Л. І. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 27 вересня 2016 року по 23 квітня 2022 року.
Заява мотивована тим, що 20.11.1999 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2016 року було розірвано. 
На час розірвання шлюбу відносини між колишнім подружжям дійсно погіршилися, що було викликано необхідністю здійснення ОСОБА_1 догляду за онкохворим батьком, який вже не міг обійтися без сторонньої допомоги. 
В подальшому подружжя дійшли згоди про примирення та збереження шлюбу, а ОСОБА_4 запевнив заявника, що він відмовився від позову. 
У сімейних стосунках ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ніяких змін не відбулося, вони і надалі, як і до цього проживали разом однією сім`єю, турбувалися один про одного, вели спільне господарство та спільний побут, мали спільний бюджет. 
На спільні кошти вони купували одяг, продукти харчування, сплачували комунальні послуги, окрім того, виховували та навчали їх спільну доньку ОСОБА_5 , отримували кредити в банку, купували речі та знаряддя для бізнесу чоловіка, тощо. 
28.02.2022 ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 696/22 «Про загальну мобілізацію». 
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 загинув поблизу населеного пункту Таврійське Херсонської області під час захисту Батьківщини.
Оскільки ОСОБА_1 із загиблим ОСОБА_4 після розірвання шлюбу проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то відповідно до норм СК України вона є членом сім`ї вказаного військовослужбовця (його дружиною), та має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як члени сім`ї (дружина) загиблого (померлого) військовослужбовця відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 
За наведених обставин, у ОСОБА_1 виникла необхідність у встановленні факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_4 для реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї загиблого військовослужбовця, як наслідок, вона звернулась до суду з відповідною заявою.

Кроткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , задоволено.
Встановлено факт проживання жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу починаючи з вересня 2016 року і до часу його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду мотивовано тим, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, про який просить заявник, породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.
З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та покази свідків, суд першої інстанції вважав, що заявником доведено факт її спільного проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з вересня 2016 року і до часу його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Кроткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Курлейко О. С., яка представляє інтереси ОСОБА_3 , просить рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є протиправним, оскільки станом на момент розгляду заяви ОСОБА_1 існує спір про право, який вирішується в межах позовного провадження у справі № 398/3414/23, а судом першої інстанції порушено приписи ч. 4 ст. 315 ЦПК України.
ОСОБА_1 у березні 2024 року було подано заяву в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з метою отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_4 .
Разом з тим, ОСОБА_3 у липні 2023 року з метою отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_6 під час виконання ним обов`язків військової служби, подано позов до Міністерства оборони України, Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання її з ОСОБА_4 однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, з 2016 року по день смерті ОСОБА_4 .
Під час розгляду справи судом першої інстанції, що є предметом розгляду, Міністерство оборони України клопотало перед судом першої інстанції про необхідність залучення ОСОБА_3 до участі у справі, у зв`язку з наявністю у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області справи № 398/3414/23 та про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.
Проте, ухвалами суду першої інстанції в задоволенні зазначених клопотань було протиправно відмовлено.
Таким чином, суд першої інстанції був обізнаний про наявність судового провадження, в якому розглядається позов ОСОБА_3 з підстав і з позовними вимогами, які є аналогічними до підстав та вимог ОСОБА_1 , що вказує на наявність існуючого спору про право, проте, всупереч ч. 4 ст. 315 ЦПК України не залишив заяву без розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2024 року без змін.
Від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заінтересована особа просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_3 адвокат Курлейко О. С., представник Міністретсва оборони України Зінченко С. О. підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її представник адвокат Сьора О. М. заперечували проти доводів апеляційної скарги.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06 січня 2025 року клопотання  ОСОБА_2  про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено та призначено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за участі заінтересованої особи – Коржової Є. В., яка зареєстрована за наступними реквізитами: електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6 , тел. НОМЕР_1 .
16 січня 2025 року о 12 годині 14 хвилин апеляційним судом було здійснено підключення з ОСОБА_2 в системі відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, проте, воно не відбулось через переривання зв`язку.
Згідно з частиною п`ятою статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
У пункті 46 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, визначено, що за наявності в суді технічної можливості учасник справи у порядку, встановленому процесуальним законом, може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Враховуючи, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, самостійно обрала для себе зручний для неї спосіб участі у судовому засіданні - режим відеоконференції, суд створив їй належні технічні можливості, а обов`язок забезпечити безперебійне інтернет-з`єднання та справність власних технічних засобів покладається на сторони, суд не визнає причини неявки ОСОБА_2 в судове засідання поважними.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини її неявки суд визнав неповажними, інші підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , одружились 20.11.1999, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 615. Після одруження прізвище дружини – ОСОБА_9 .
21.11.1999 ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вінчалися в храмі Покровського собору.
ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_2 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 19.06.2001 зроблено відповідний запис № 307. Батьки: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .
Згідно ордеру на відомче жиле приміщення для проживання сімей № 16 від 21.10.2007, виданого ОСОБА_4 на право зайняття з сім`єю з 3 чоловік жилої площі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї останнього входить дружина – ОСОБА_1 , 1967 року народження, та донька ОСОБА_2 , 2001 року народження.
В паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 – ОСОБА_1 наявна відмітка про реєстрацію місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 06.11.2007 по 25.03.2015.
Згідно списків рядового та начальницького складу та працівників ГУ ДСНС України у Кіровоградській області станом на 25.21.2022, склад сім`ї ОСОБА_4 не змінився, дружина – ОСОБА_10 , 1967 року народження, донька ОСОБА_5 , 2001 року народження.
З 2015 року родина ОСОБА_9 постійно мешкала в м. Олександрія. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували своє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Місце мешкання ОСОБА_4 залишилося зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України ОСОБА_4 звернувся до  ІНФОРМАЦІЯ_10 та був призваний на військову службу.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 загинув через обстріл противника, внаслідок осколкового поранення голови, при безпосередній його участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування ворога поблизу населеного пункту Таврійське Херсонської області.
Після смерті чоловіка ОСОБА_1 дізналася, що заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 398/5849/15-ц від 27.09.2016 їх з чоловіком шлюб було розірвано за позовом останнього. Копію вказаного рішення вона отримала 06.05.2022.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд зазначеного заочного рішення залишено без задоволення.
ІНФОРМАЦІЯ_11 листом № 3/827 від 27.01.2023 повідомив ОСОБА_1 про те, що в особовій справі старшого лейтенанта ОСОБА_4 , п. 20 зазначено сімейний стан: одружений, дружина ОСОБА_11 , 1967 року народження, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
В послужному списку ОСОБА_4 на сторінці 12, пункт 20, зазначено сімейний стан: одружений, дружина ОСОБА_11 , 1967 року народження, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
На протязі сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2016 року та до смерті останнього, вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного та їх спільну доньку ОСОБА_5 , що також вбачається з договору 3833 від 09.08.2018 про навчання та квитанцій про його оплату.
Факт проживання однією сім`єю чоловіка  ОСОБА_4  та жінки  ОСОБА_1  без шлюбу наявністю у заявниці оригіналів особистих документів ОСОБА_4 , а саме: паспорту громадянина України для виїзду за кордон; картки фізичної особи-платника податків; свідоцтва про його народження; свідоцтва про смерть його батька; свідоцтва про смерть його матері; свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері; трудової книжки серії НОМЕР_4 ; численних свідоцтв та дипломів про здобуття освіти та підвищення кваліфікаційного рівня; документи про проходження медичного обстеження в 2021 році; свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 ; статуту ПП «Техноцентр-Кіровоград», засновником та керівником якого був ОСОБА_4 , юридична адреса якого зареєстрована саме в м. Олександрії, документації бухгалтерського обліку за 2020-2022 роки вказаного підприємства та двох печаток; банківських пластикових карток, в тому числі строк дії яких наразі не скінчився; бірки з полового будинку при його народженні.
Також для потреб родини ОСОБА_4 було придбано в січні 2019 року ноутбук, а в січні 2022 року мікрохвильову піч.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має правов порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети – ні.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, – залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: – факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; – заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); – чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) вказано, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вказуючи, що з 2016 року проживала разом з ОСОБА_4 , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. 
Вказувала, що встановлення цього факту надасть їй можливість для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї загиблого військовослужбовця.
У апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 , висловлювала свої заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , посилалась на те, у липні 2023 року з метою отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибелю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_6 під час виконання ним обов`язків військової служби, подано позов до Міністерства оборони України, Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про встановлення фпету проживання її з ОСОБА_4 однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, з 2016 року по день його смерті.
Вказані обставини підтверджуються інформацією з Веб-порталу «Судова влада України» щодо справи ЄУН 398/3414/23, згідно якої вбачається що в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ІНФОРМАЦІЯ_12 , про встановлення факту проживання однією сім`єю.
Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2022 року у справі № 755/9100/18 (провадження № 61-17332св20), від 25 жовтня 2022 року у справі № 760/13773/20 (провадження № 61-797св22) та від 01 травня 2024 року у справі № 758/3298/23 (провадження № 61-1305св24).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
З урахуванням наведеного оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із залишенням без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з підстав, передбачених частиною четвертою статті 315 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 315, 274, 376 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Курлейко Олени Сергіївни, яка представляє інтереси ОСОБА_3 , задовольнити.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2024 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишити без розгляду.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 22.01.2025.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 

Судді                                                                 О. Л. Карпенко

О. І. Чельник