Ухвала
 
20 лютого 2025року
м. Київ                                                                            
 
справа № 466/8669/20
провадження № 61-2049св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шемечко Ірини Ярославівни, ОСОБА_2 про визнання квартири такою, що передана в іпотеку, та звернення стягнення на предмет іпотеки
 
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2024 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2020 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк), як змінило назву на Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , такою, що передана                           в іпотеку, як забезпечення вимог ПАТ «Універсал Банк», що випливають                                        з кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 24/150-07К, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_3 ; звернути стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки), а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором                  від 24 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та                                   ОСОБА_3 у сумі 30 742,05 дол. США.
 
Шевченківський районний суд м. Львова рішенням від 04 травня 2023 року                                         в задоволенні позову відмовив.
 
Львівський апеляційний суд постановою від 15 січня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» задовольнив. Рішення Шевченківського районного суду                            м. Львова від 04 травня 2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав, що квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , є такою, що передана в іпотеку, як забезпечення вимог ПАТ «Універсал Банк», що випливають з кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 24/150-07К, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_3 . В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № 24/150-07К у загальному розмірі 30 742,05 дол. США - звернув стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіро І. В. 24 вересня            2007 року за реєстровим № 2511, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_1 , шляхом її продажу на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною продажу згаданого предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності  незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2024 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
19 квітня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,                    є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                              в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно                           з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті                               34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402, Верховний Суд                                 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шемечко Ірини Ярославівни, ОСОБА_2 про визнання квартири такою, що передана в іпотеку, та звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2024 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов