УХВАЛА                                                                                         
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 334/3241/20
провадження № 51- 336 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,         
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4  на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 листопада 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 201 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання   з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Як убачається з вироку суду, у невстановлений час, але не пізніше 25 лютого 
2020 року, перебуваючи у м. Запоріжжі, будучи обізнаним про належність предметів до культурних цінностей, ОСОБА_5 , з метою отримання прибутку від продажу предметів старовини, на сайті «UNC.ua» створив обліковий запис під логіном «antilomzp», та, з метою отримання прибутку, з використанням вказаного  облікового запису на сайті «UNC.ua» розмістив оголошення щодо продажу ордену « Октябрьской Революции » НОМЕР_11 за ціною 9500 грн та оголошення щодо продажу ордену «Трудовая слава» НОМЕР_12 і орденської книжки до нього за ціною 1260 грн, з можливістю відправки товарів за кордон.
10 березня 2020 року ОСОБА_5 з використанням платформи для колекціонерів «UNC.ua» домовився із невстановленою особою, зареєстрованою на сайті «UNC.ua» під логіном «ІНФОРМАЦІЯ_5» щодо продажу ордену «Октябрьской Революции» № НОМЕР_11 та ордену «Трудовая слава» № НОМЕР_12 і орденської книжки до нього, обумовивши їх доставку поштовим зв`язком за адресою: АДРЕСА_1 .
13 березня 2020 року ОСОБА_5 після отримання оплати, діючи умисно, достовірно знаючи про порядок переміщення культурних цінностей через митний кордон, не маючи відповідних дозвільних документів на вивіз культурних цінностей за кордон, діючи з корисливих мотивів, в порушення норм, які встановлюють спеціальний порядок вивезення, ввезення та перевезення культурних цінностей, для охорони національної культурної спадщини та вимог ст.15, ст.13 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року № 1068-XIV, п. 1.6, п. 2.5 «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України» затвердженої наказом Міністерством культури і мистецтв № 258 від 22 квітня 2002 року, продовжуючи діяти на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, прибув до поштового відділення № 32 ДП «Укрпошта» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної 
України, 27 та передав оператору пошти згорток чорного кольору, в який раніше помістив орден «Октябрьской революции» НОМЕР_11 та орден «Трудовой славы» НОМЕР_12, а також орденську книжку до нього, на ім`я ОСОБА_7 . При цьому, з метою приховання факту скоєння злочину та уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 під час оформлення відправлення, надав недостовірні відомості щодо вмісту посилки та вказав вигадану особу відправника, а саме: « ОСОБА_8 , тел. НОМЕР_1 , Закарпатська, 90457». Отримувачем даної посилки було вказано: « ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_1 , 
тел. НОМЕР_2 ».
Тим самим ОСОБА_5 вчинив всі необхідні дії для реалізації свого злочинного умислу у скоєнні контрабанди культурних цінностей, однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що 
17 березня 2020 року співробітниками УСБУ в Запорізькій області, у ході обшуку у приміщенні центру обробки пошти ДП «Укрпошта», за адресою: м. Запоріжжя, 
пр. Соборний, 6Б, вилучено конверт з номером поштового відправлення RC063259410UA, в якому містився згорток з орденом «Октябрьской Революции» НОМЕР_11 та орденом «Трудовая слава» НОМЕР_12 і орденською книжкою до нього.
Відповідно до висновку експерта ХНДІСЕ ім. Заслуженого професора Бокаріуса М.С. , орден «Октябрьской революции» № НОМЕР_11 належить до культурних цінностей, що мають історичне значення.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 18 листопада 2024 року апеляційну скаргу  захисника   ОСОБА_4 задоволено частково - вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року стосовно  ОСОБА_5 змінено - виключено з вироку посилання на вчинення замаху на контрабанду ордену «Трудовая слава» з орденською книжкою та повернуто ці предмети ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильно надану оцінку доказам, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення стосовно останнього, а кримінальне провадження закрити. Обґрунтовуючи наведене, захисник зазначає, зокрема, що у діях 
ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 
ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК, його винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення не доведена. При цьому зазначає, що орден «Октябрьской Революции» не є культурною цінністю, а висновок експерта, яким було встановлено протилежне, є недопустимим доказом. Вважає, що саме оператор поштового зв`язку зобов`язана була скласти письмову декларацію на предмети, надані для пересилання, або зобов`язати відправника скласти таку декларацію, проте, цього зроблено не було, натомість, ОСОБА_5 здійснював відправлення відкрито, без приховування від огляду оператором пошти та від митного контролю, до того ж, не був обізнаний щодо належності вказаного ордену до культурних цінностей.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке. 
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
За змістом ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Таким чином, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги захисника в частині неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та його незгоди із наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінкою доказам, оскільки перевірка цих обставин відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
Як убачається з оскаржуваного вироку місцевого суду, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК підтверджуються сукупністю доказів,                          які цей суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив і належно оцінив.
Так, місцевий суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 підтверджується сукупністю досліджених і оцінених судом доказів, зокрема: 
протоколом огляду від 11 березня 2020 року інтернет-сторінки облікового запису під логіном «antilomzp» на вебсайті «UNC.ua» на якій розміщений лот-товар, який продає користувач під логіном «antilomzp», зокрема: «орден « Октябрьской Революции » НОМЕР_11» з детальним описом із зазначеною вартістю 9500 грн та те, що о 11:15 вказаний лот проданий за 9750 грн;
протоколом обшуку від 17 березня 2020 року, відповідно до якого у приміщенні 
ДП «Укрпошта» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 6Б, вилучено паперовий конверт №063259410UA, копію накладної №690320331536, орден «Октябрьской Революции» НОМЕР_11, орден «Трудовая слава» НОМЕР_12, орденська книжка.
листом Міністерства культури, молоді та спорту України, згідно якого ОСОБА_5 або уповноважені ним особи до вказаного міністерства з метою отримання свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України в період з 01 грудня року по 01 квітня 2020 року не зверталися;
протоколом обшуку від 22 квітня 2020 року, проведеного у приміщенні кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України 20-21, вилучено медаль «За доблестный труд» з посвідченням до неї на ім`я ОСОБА_11 , орден ОСОБА_12 з написом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » без номеру на зворотній стороні, польську медаль із зображенням орла та написом «RP Zwyciestwo», орден « Октябрьской Революции » з написом «Монетный двор» без номеру на зворотній стороні, знак «Чемпион района ДОСААФ СССЗ спартакиада СССР», знак «Победитель соцсоревнования», мобільний телефон білого кольору «FLY», який має ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , S/N НОМЕР_6 , до якого встановлено три сім-картки; ноутбук чорного кольору марки «FUJТ SU» S/N DSCЕ021644, клаптик паперу, оголошення «Куплю монеты», на якому містяться номери телефону « НОМЕР_7 » та « НОМЕР_8 », клаптик паперу з назвою «Куплю для коллекции дорого» та номери телефону « НОМЕР_9 » та « НОМЕР_10 », візитка біло-червоного кольору на якій міститься напис зеленого кольору « ІНФОРМАЦІЯ_4 », системний блок чорного кольору модель A30.67 з наліпкою на якій міститься напис «BRAVO»; аркуш у клітинку із записами здійсненими від руки, синього і червоного кольорів, починається з «Рабочие» і закінчується «04.10.20»;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 травня 
2020 року свідок ОСОБА_13 впізнала серед наданих фотознімків ОСОБА_5 , як особу, для якої вона оформлювала відправлення 13 березня 2020 року;
протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_5 , спілкуючись із співрозмовником, повідомляє про обставини продажу через аукціон ордену «Октябрьской Революции» покупцю з російської федерації;
протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14 квітня 2020 року, згідно якого ОСОБА_5 , спілкуючись із співрозмовницею, обговорюють порядок розрахунок з покупцем з російської федерації шляхом переведення коштів через банківські картки третіх осіб.
протоколом огляду від 13 травня 2020 року оптичного CD-R диску, що був вилучений в АТ КБ «Приватбанк» під час тимчасового доступу до речей і документів, який містить інформацію руху по картковому рахунку ОСОБА_5 , зокрема, 13 березня 2020 року о 10:29 зараховано 15000 грн,  о 10:34 зараховано 12500 грн;
протоколом про проведення негласної слідчої дії - спостереження за особою з використанням відеозапису та фотографування, згідно якого ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні відділення № 32 ДП «Укрпошта» за адресою: 
м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 27, передав оператору пошти згорток чорного кольору;
висновком експерта № 6497 від 30 березня 2020 року згідно якого наданий на дослідження орден «Октябрьской революции» № НОМЕР_11 належить до культурних цінностей, що мають історичне значення; 
іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Не погоджуючись з ухваленим стосовно ОСОБА_5 вироком, захисник 
ОСОБА_4 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій наводив доводи, аналогічні його касаційній скарзі.
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, перевірив усі посилання й доводи, викладені захисником у апеляційній скарзі, та розглянувши справу в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, дійшов правильного висновку про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК й вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення. 
Зокрема, обґрунтовуючи свій висновок апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, з яким погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що ОСОБА_5 не мав умислу на здійснення контрабанди культурних цінностей, не знайшли підтвердження під час судового та апеляційного розгляду справи, з чим погоджується й колегія суддів Верховного Суду.
Так, згідно зі ст. 1 ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», культурними цінностями є об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні. До них, зокрема, відносяться рідкісні монети, ордени, медалі та інші предмети колекціонування. Отже, орден "Октябрьской Революции" № НОМЕР_11 підпадає під вказану категорію, що підтверджується також наявним у цьому кримінальному провадженні експертному висновку.
Відповідно до п. 2 примітки ст. 201 КК, під переміщенням через митний кордон України предметів контрабанди з приховуванням від митного контролю слід розуміти умисне переміщення предметів контрабанди з використанням спеціально виготовлених схованок (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення.
Місцевий суд зазначив, що дії ОСОБА_5 , свідчать про наявність складу інкримінованого кримінального правопорушення з огляду на сукупність встановлених судом обставин, а саме, розміщення ним оголошення на сайті «UNC.ua» про продаж ордену « Октябрьской Революции » № НОМЕР_11, домовленості з покупцем, зареєстрованим під логіном «ІНФОРМАЦІЯ_5» про продаж і відправку, зокрема, цього ордену до російської федерації, та, зрештою, той факт, що при оформленні поштового відправлення він надав неправдиві відомості про відправника та отримувача, використовуючи вигадані імена та контактні дані, щоб приховати свою особу. Отже, використання неправдивих даних при відправленні посилки свідчить про усвідомлення ним протиправності своїх дій та наявність умислу приховати їх від митного контролю, оскільки перешкоджають митним органам у проведенні належної перевірки вмісту відправлення та законності його переміщення через кордон.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_5 не був обізнаний про необхідність здійснення митного оформлення, колегія суддів також вважає необґрунтованими. 
Відповідно до статті 257 Митного кодексу України (далі - МК), відправник міжнародного поштового відправлення зобов`язаний: надати точні та повні відомості про вміст відправлення у митній декларації; декларувати товари, що пересилаються, відповідно до встановленої форми та порядку; надати необхідні документи, що підтверджують законність переміщення товарів через митний кордон, зокрема дозвільні документи у разі пересилання предметів, обмежених або заборонених до переміщення.
Митна декларація на міжнародне поштове відправлення є обов`язковим документом, який заповнюється відправником. У ній вказуються: повні та достовірні дані про відправника та отримувача (імена, адреси, контактні дані); перелік та опис товарів, що містяться у відправленні; вартість кожного товару; мета пересилання (подарунок, продаж, особисте використання тощо).
Відповідно до статті 235 МК та ст. 15 ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» вивезення культурних цінностей за межі митної території України здійснюється лише за наявності відповідного свідоцтва, виданого центральним органом виконавчої влади у сфері культури. Відправник несе повну відповідальність за точність і повноту відомостей, зазначених у митній декларації.
Натомість ОСОБА_5 не вказав у митній декларації справжній вміст відправлення - культурні цінності (орден) та не надав відповідних дозвільних документів на право вивезення цього ордену за межі України та вказав неправдиві дані про відправника, отримувача та зміст відправлення, що є порушенням вимог щодо заповнення митної декларації та документів поштового відправлення.
Отже, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_5 не здійснював приховування від митного контролю, а обов`язок перевірки вмісту відправлення покладався на оператора поштового зв`язку, суперечить митному законодавству, яке покладає обов`язок декларування саме на відправника.
Колегія суддів звертає увагу, що в Україні діє правова основа презумпції знання законодавства, обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, який закріплений у ч. 1 ст. 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Отже, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а відтак, відправник повинен знати та дотримуватися вимог законодавства щодо переміщення товарів через митний кордон.
В касаційній скарзі захисник також наводить аргументи щодо недопустимості висновку експерта ХНДІСЕ ім. Заслуженого професора Бокаріуса М.С. № 6497 від 
30 березня 2020 року, згідно якого наданий на дослідження орден «Октябрьской революции» № НОМЕР_11 належить до культурних цінностей, що мають історичне значення, посилаючись на наказ Міністерства культури України від 31 березня 
2017 року № 267 (чинний на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_5 дій) «Про затвердження Переліку державних установ, закладів культури, інших організацій, яким надається право проведення державної експертизи культурних цінностей» (далі - Перелік).
Стверджує, що відповідно до цього наказу ХНДІСЕ ім. Заслуженого професора Бокаріуса М.С. не є тією установою, яка може проводити зазначені експертизи.
З цими доводами колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КПК експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Згідно зі ст. 7 Закону України "Про судову експертизу"  судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.
Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судову експертизу").
Відповідно до п. 78 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 495 року «Про затвердження Положення про Міністерство культури України» Міністерство культури України забезпечує проведення державної експертизи культурних цінностей, заявлених до вивезення (тимчасового вивезення) та у разі їх повернення після тимчасового вивезення, а також обернених в дохід держави.
Таким чином не слід ототожнювати державну експертизу культурних цінностей з судовими експертизами, оскільки дане міністерство не має повноважень щодо регулювання діяльності експертних установ або окремих експертів, які вправі проводити судові експертизи, тобто дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України "Про судову експертизу").
Зазначене не виключає залучення експертів державних установ, закладів культури, інших організацій зазначених у Переліку у порядку та на умовах, визначених ч. 3 
ст. 10  Закону України "Про судову експертизу".
Захисник у касаційній скарзі оспорює правильність й достовірність висновку експерта ХНДІСЕ ім. Заслуженого професора Бокаріуса М.С . Проте, як було зазначено вище, суд касаційної інстанції не вправі вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (ч. 1 ст. 433 КПК). 
При цьому захисник не наводить аргументів, які б свідчили про неможливість сторони захисту самостійно залучити експерта, для проведення експертизи.
Отже, переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішень попередніх інстанцій, умотивованість викладених у них висновків. захисник у касаційній скарзі не навів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень, Судом 
не встановлено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК 
у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4   на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 листопада 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                       ОСОБА_3