ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 р. 	Справа № 440/13424/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава,   по справі № 440/13424/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив суд:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.03.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.03.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб".
Відповідач, не погодившись з вищевказаним рішення суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 по справі № 440/13424/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволення позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії. Посилається на правову позицію Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 17.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 30.09.2019 № 360/1432/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Службі безпеки України в період з 31 липня 2006 по 21 липня 2021 року. На день звільнення займав посаду старшого оперуповноваженого 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях у військовому званні майор. 
21 липня 2021 року позивач був звільнений з військової служби в Службі безпеки України за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Календарна вислуга позивача складає 16 років 04 місяці 01 день, вислуга у пільговому обчисленні 12 років 05 місяців 21 день, загальна вислуга років - 28 років 09 місяців 21 день.
24.02.2023 до ГУ ПФУ в Луганській області було направлено подання від 24.02.2023 №78/3/20-3294 про призначення пенсії позивачу за вислугу років.
10.03.2023 ГУ ПФУ в Луганській області прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років у зв`язку відсутністю необхідної календарної вислуги для призначення пенсії згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (25 календарних років і більше).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент отримання ГУ ПФУ в Луганській області документів про призначення позивачеві пенсії за вислугою років 15 лютого 2022 року позивач мав право на призначення пенсії за вислугою років.
Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;
Згідно частини 1 статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі – Порядок № 393) в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин.
За приписами підпункту "а" пункту 3 Порядку № 393 (в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, а саме особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Отже, статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Порядком № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
При цьому Порядок № 393 (пункт  3 п.п. а) на час звільнення позивача зі служби (21 липня 2021 року) передбачав обчислення календарної вислуги років з пільговим врахуванням періоду участі в АТО.
Верховний Суд в постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком № 393.
Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Також, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 дійшов висновку, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 10.06.2024 по справі № 260/4588/23 визначення у Законі № 2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Таким чином, передбачена Законом № 2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
Своєю чергою, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З матеріалів справи колегію суддів встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Службі безпеки України в період з 31 липня 2006 по 21 липня 2021 року. На день звільнення займав посаду старшого оперуповноваженого 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях у військовому званні майор. 
Наказом Служби Безпеки України від 09.07.2021 № 833-ос/дск ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та наказом Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 20.07.2021 № 334-ос/дск виключений зі списків особового складу 21.07.2021.
Станом на момент звільнення (21 липня 2021 року) календарна вислуга позивача складає 16 років 04 місяці 01 день, вислуга у пільговому обчисленні 12 років 05 місяців 21 день, загальна вислуга років - 28 років 09 місяців 21 день.
Згідно довідок 3 управління ГУ СБ України в Донецькі та Луганській областях від 06.12.2021 № 11214 та № 1215 позивач має вислугу років на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби затри місяці проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції згідно пп. "а" п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 у відповідній редакції.
Відповідно до Листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області від 08.09.2022 №1200-0202-8/19458 в лютому 2022 року від 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях до Головного управління надійшов пакет документів на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для прийняття рішення щодо призначення пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262-ХІІ, про що свідчить службова записка від 15.02.2022, однак рішення за результатом розгляду вказаних документів у відповідності до вимог чинного законодавства пенсійним органом прийнято не було, тому управлінням було направлено запит щодо формування дублікату пакету документів. 
10.03.2023 ГУ ПФУ в Луганській області прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років у зв`язку відсутністю необхідної календарної вислуги для призначення пенсії згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (25 календарних років і більше).
Матеріали справи свідчать, що вислуга років позивача станом на час звільнення зі служби 21.07.2021.становила, з урахуванням пільгового стажу, більш 25 років, тобто її розмір відповідає умовам, визначеним пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Тому колегія суддів погоджується з а висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років з посиланням на відсутність у позивача необхідної вислуги років згідно з вимогами п. "а" ст. 12 Закону № 2262 є протиправним.
Посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, якою було внесено зміни до пункту 3 Порядку № 393, відповідно до яких зарахування строку, у даному випадку, участі в АТО на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція вказаного підпункту, є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно висновків, висловлених Верховним Судом України у постановах від 10.02.2015 у справі № 21-630а14, від 01.07.2014 у справі № 21-244а-14 та Верховним Судом від 16.07.2019 у справі № 686/651/17, від 30.01.2018 у справі № 539/3872/14-а, від 04.05.2022 по справі № 640/25383/19 застосуванню підлягає Закон № 2262 в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії, а не в редакції, чинній на момент призначення пенсії.
Верховний Суд у постанові від 10.06.2024 по справі № 260/4588/23 виснував, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.
Так, право на призначення пенсії за вислугу років виникло у ОСОБА_1 при звільнені з військової служби, тобто 21.07.2021.
Щодо посилань апелянта на правову позицію Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 17.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 30.09.2019 № 360/1432/19,то колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 по справі № 805/3923/18-а Верховний Суд з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.
При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, незалежно від того чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів прийшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 по справі № 440/13424/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич