Постанова
Іменем України
 
03 лютого 2025 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження №33/824/996/2025
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.
 
за участю  ОСОБА_1 та її захисника Бєрьозки Юрія Володимировича 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на постанову Дніпровського районного суду м. Києва
 
в складі судді Мельниченко Л. А.
 
від 18 грудня 2024 року
 
у справі №755/18700/24 Дніпровського районного суду м. Києва
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
 
громадянку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
                                           
У С Т А Н О В И В:
 
1.     Історія справи
 
07 жовтня 2024 року, близько 00 год. 00 хв., громадянка ОСОБА_1 передала право керування власним транспортним засобом «Alfa Romeo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який керував останнім у стані алкогольного сп`яніння (1,77‰), унаслідок чого лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №965508, а саме за порушення вимоги п. 2.9.г Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
2.     Короткий зміст постанови місцевого суду
 
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
 
Визнаючи ОСОБА_1 винною у порушенні п. 2.9.г ПДР України, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які долучені до протоколу, у їх сукупності підтверджують обставини зазначені у ньому, а саме, що ОСОБА_1 передала право керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який знаходився у стані сп`яніння.
 
3.     Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,                   ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просила скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1  ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також просила викликати та допитати двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
 
4.     Аргументи скаржника
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 , який приїхав забрати ОСОБА_1 із святкування, де вона вживала алкогольні напої, не повідомив останній, що теж знаходиться у стані сп`яніння, а своєю зовнішньою поведінкою виглядав нормально і не викликав сумнівів щодо його стану. При цьому, з огляду на нетверезий стан ОСОБА_1 остання не могла розпізнати стан сп`яніння ОСОБА_2 , а тому допустила його до керування її автомобілем.
 
Також зазначено, що судом довільно викладено її пояснення так, щоб встановити наявність вини у її діях. 
 
Так само судом довільно інтерпретовано відеозаписи з бодікамер поліцейських. Зокрема суд зробив висновок, що під час складання протоколу ОСОБА_1 погоджувалась із тим, що вона винна у вчиненні правопорушення, однак єдине, що у неї запитали поліцейські було те, чи немає у неї на телефоні фотографій документів ОСОБА_2 , і лише на 34 хв. відеозапису поліцейський попросив її документи. Після цього з нею не спілкувалися і не просили надати жодних пояснень, не роз`яснювали прав, а викликали та повідомили про факт складення протоколу, що вважала є порушенням її прав та підставою для закриття провадження у справі.
 
5.     Позиція учасників справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні
У судовому засіданні 03.10.2024  ОСОБА_1 надала пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити з підстав наведених в ній.  
6.     Позиція Київського апеляційного суду
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Бєрьозкі Ю. В., вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
 
7.     Фактичні обставини справи
 
Судом першої інстанції встановлено, що громадянка ОСОБА_1 , 07.10.2024, приблизно о 00 год. 00 хв., передала право керування власним транспортним засобом «Alfa Romeo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який керував останнім по просп. Георгія Нарбута, 5, в м. Києві у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено тестом №5760 приладу «Drager», результат якого 1,77‰.
 
Унаслідок вказаних подій відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії ААД №965506 за порушення п. 2.9.а ПДР України, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та складено протокол серії ААД №965508 відносно ОСОБА_1 , як власниці автомобіля, яка перебувала у ньому та передала право керування ОСОБА_2 .
 
8.     Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9.г ПДР України. Вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №965508 від 07.10.2024; копією протоколу серії ААД №965506 від 07.10.2024 відносно ОСОБА_2 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 ; результатом тесту приладу «Drager» (1,77 ‰); направленням на огляд ОСОБА_2 та відеозаписом із бодікамери поліцейських.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.9.г ПДР України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Скаржник помилково вважає, що судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи та визнано її винною за обставин коли відеозаписом з бодікамери поліцейського не охоплено обставин встановлення її дій щодо передачі керування автомобілем ОСОБА_2 та складання адміністративного матеріалу щодо неї і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п. 3 Розділу 1 Інструкції).
 
Відповідно до п. 1 Розділу 2 Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
 
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 3 Розділу 2 Інструкції).
 
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п. 4 Розділу 2 Інструкції).
 
Відповідно до пп. 3 п. 10 Роздіду 2 Інструкції якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
У відповідності до п. 7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
 
Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
 
Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
 
З аналізу вищенаведених положень, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та показники яких роздруковуються. Відтак, у справі, що переглядається стан сп`яніння водія ОСОБА_2 , керування якому автомобілем передала ОСОБА_1 , підтверджується копією тесту №5760, результат якого - 1,77 ‰, роздрукований та долучений до протоколу (а. с. 4). 
 
Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №965508 від 07.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 07.10.2024, о 00 год. 00 хв., передала право керування транспортним засобом «Alfa Romeo», д.н.з. НОМЕР_2 , водію ОСОБА_2 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з використання газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», прилад ARHK-0540 та підтверджено тестом №5760 від 07.10.2024, результат якого 1,77 проміле. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень (а. с. 1).
 
З копії протоколу серії ААД №965506 від 07.10.2024 вбачається, що його складено відносно водія ОСОБА_2 за порушення п. 2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).
 
З результату тесту №5760 приладу «Drager» вбачається, що водій ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а саме - 1,77 проміле (а. с. 4).
 
З акту огляду водія ОСОБА_2 вбачається, що останній погодився із таким результатом про свідчить його підпис у відповідній графі акту (а. с. 3). 
 
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а.с. 7), щодо яких суд зазначає наступне.
 
Відеозаписом зафіксовано обставини зупинки автомобіля «Alfa Romeo», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 знаходилася в автомобілі на пасажирському сидінні. Також зафіксовано обставини виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія та проходження останні огляду у встановленому законом порядку по висловлення згоди із його результатами. Також установлено, що поліцейські попросили у ОСОБА_1 документи та установили, що остання є власницею автомобіля. Також зафіксовано обставини складання поліцейськими адміністративних матеріалів, та ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення. Також поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 за що саме склали протокол відносно неї, а саме, що вона передала право керування нетверезому водію, на що остання не висловлювала заперечень.
 
Апеляційний суд погоджується із доводами скаржника про те, що відеозаписом не охоплено самого факту передання керування, разом з тим, остання не заперечувала, такого факту. Більше того, обставини передання керування визнала особисто у апеляційній скарзі, а тому відсутні підстави вважати невірною оцінку місцевого суду щодо таких обставин.
 
Заперечення щодо факту передання керування автомобілем стосуються лише тієї обставини, що ОСОБА_2 не повідомив їй про вживання алкогольних напоїв, а її стан не дозволяв їй надати оцінку його стану
 
При цьому, зазначені вище протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №965508 від 07.10.2024, копія протоколу серії ААД №965506 від 07.10.2024 відносно ОСОБА_2 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 результат тесту приладу «Drager» (1,77 ‰) та відеозаписом із бодікамери поліцейських є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП. 
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9.г ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №965508 від 07.10.2024; копією протоколу серії ААД №965506 від 07.10.2024 відносно ОСОБА_2 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 ; результатом тесту приладу «Drager» (1,77 ‰); направленням на огляд ОСОБА_2 та відеозаписом із бодікамери поліцейських.
Оскільки ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу, будучи пасажиром, передала право керування ОСОБА_2 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9.г ПДР України.
Посилання ОСОБА_1 на тай факт, що вона передала право керування ОСОБА_2 та не знала, що він перебуває у стан алкогольного сп`яніння, оскільки сама була нетверезою не є підставою для скасування постанови місцевого суду, оскільки така обставина не є пом`якшуючою чи реабілітуючою і не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи скаржника не спростовують факту передання керування автомобілем особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а тому не спростовують наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. 
 
При цьому, колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
9. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним, а доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не всебічно та не об`єктивно розглянув справу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду постанови суду.
Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294  КУпАП
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                               О. Ф. Мазурик