П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/18467/24	
Перша інстанція: суддя Пекний А.С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Семенюка Г.В.,
          Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області ПС 213050037282 від 8.03.2024р., викладене в листі №4720/03-16 про відмову у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити нарахування і виплату грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 1.03.2024р. звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою щодо отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 р.XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон 1058-IV).
Однак, 8.03.2024р. ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення ПС 213050037282 про відмову у призначенні вищевказаної грошової допомоги у зв`язку з необхідністю уточнити підставу призупинення трудового договору та чи має місце факт трудових відносин заявниці на момент досягнення пенсійного віку.
Позивачка вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернулася до суду із даним позовом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області ПС 213050037282 від 8.03.2024р. про відмову у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити виплату грошової допомоги ОСОБА_1 , яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96грн..
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484,48грн..
Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Херсонській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що не зважаючи на призупинення трудового договору між позивачем та КНП «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, ОСОБА_1 має статус працівника зазначеного закладу та відповідно на момент призначення їй пенсії мала статус медичного працівника.
Окрім того, судом зазначено, що несплата страхових внесків за позивача за період з 1.06.2022р. по 31.01.2024р. жодним чином не впливає на право отримання грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачці протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській   області та отримує з 9.01.2024р. пенсію за віком згідно з ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-ІV.
1.03.2024р. позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-IV (а.с.10).
За принципом екстериторіальності вказану заяву розглядав ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
8.03.2024р. ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення ПС 213050037282 про відмову в перерахунку пенсії, у якому зазначено, що у довідці №7 від 16.02.2024р., виданої КНП «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, зазначено, що дію трудового договору призупинено (наказ від 13.05.2024р. за №164кл.). Для визначення права щодо отримання грошової допомоги необхідно уточнити підставу призупинення трудового договору та чи має місце факт трудових відносин заявниці на момент досягнення пенсійного віку із зазначенням посади (а.с.12).
20.03.2024р. позивачка звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.
17.04.2024р. ГУ ПФУ в Херсонській області листом за №3480-3091/П-02/8-2100/24 повідомило позивачку, що за матеріалами електронної пенсійної справи, страховий стаж врахований по 31.05.2022р. та становить 42 роки 7 місяців 16 днів, у тому числі – 39 років 02 місяці 09 днів (з 22.03.1983р. по 31.05.2022р.) на посадах згідно з Переліком №909. У реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплата страхових внесків з 1.06.2022р. по 31.01.2024р.. Відповідно до витягу з наказу від 13.05.2022р. №164-кл КНП «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, дію трудового договору призупинено з 18.05.2022р..
Для визначення правомірності призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону, за умови зупинення трудового договору відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Головним управлінням здійснений запит до Пенсійного фонду України. На теперішній час відповідь не надходила.
Питання призначення грошової допомоги в розмірі десяти пенсій можливо буде розглянути після надходження відповіді.
Не погодившись із рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову у призначення спірної грошової допомоги, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011р. №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі – Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
Згідно з п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою КМУ від 4.11.1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Пункт 5 Порядку №1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1.10.2011р., призначається пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - і "ж" ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 8.03.2024р. ПС 213050037282, підставою для відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій стала необхідність уточнити підставу призупинення трудового договору та чи має місце факт трудових відносин позивачки на момент досягнення пенсійного віку із зазначенням займаної посади.
Окрім того, в апеляційних скаргах ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та ГУ ПФУ в Херсонській області дійшли висновку про те, що на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, позивачка не працювала в закладах та установах державної та комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - і "ж" ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Факт виходу на пенсію саме з цієї посади в закладах та установах державної та комунальної власності не доведено.
Надаючи оцінку вказаному, судова колегія виходить з наступного.
У матеріалах справи міститься довідка від 15.03.2024р. за №12, видана КНП «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 з 1.04.2013р. відповідно до рішення Херсонської міської ради від 14.12.2012р. за №913, переведена в штат станції екстреної (швидкої) медичної допомоги м.Херсона структурного підрозділу КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради на посаду фельдшера-диспетчера з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам.
З 1.03.2015р. назву посади змінено на «Фельдшер з медицини невідкладних станів диспетчер з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам».
З 1.10.2015р. переміщена до центральної оперативної диспетчерської на посаду фельдшера з медицини невідкладних станів диспетчер з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам.
З 1.10.2017р. переведена на посаду старшого фельдшера з медицини невідкладних станів диспетчер робочої зміни центральної оперативної диспетчерської та займає вказану посаду по теперішній час.
На даний момент з працівником ОСОБА_1 , яка займає посаду старшого фельдшера з медицини невідкладних станів диспетчер робочої зміни центральної оперативної диспетчерської, призупинено дію трудового договору з 18.05.2022р. (наказ від 13.05.2022 № 164кл) на підставі ст.13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022р. № № 2136-ІХ у зв`язку з військовою агресією проти України. Незважаючи на призупинення трудового договору , трудові відносини на даний момент є дійсними (а.с.30).
Апеляційний суд зазначає, що загальновідомим є факт, що територія міста Херсону була тимчасово окупованою територією України, а з 1.05.2023р. Херсонська міська територіальна громада відноситься до територій активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022р. №309.
Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».
Статтею 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не зважаючи на призупинення трудового договору з 18.05.2022р. між ОСОБА_1 та КНП «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, позивачка має статус працівника вказаного закладу та відповідно на момент призначення їй пенсії мала статус працівника охорони здоров`я.
Водночас, судова колегія зауважує, що несплата страхових внесків за позивачку жодним чином не впливає на право отримання грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що позивачкою було дотримано одночасно трьох умов, за яких вона має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій: наявність необхідного спеціального страхового стажу – 39 років 2 місяці 9 днів, досягненням пенсійного віку, працюючи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Що стосується посилань апелянтів про втручання судом першої інстанції в дискреційні повноваження пенсійного органу, то судова колегія зазначає наступне.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
З огляду на вказане, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити виплату грошової допомоги позивачці, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для часткового задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024р. залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді                                                                                                         Г.В. Семенюк

                                                                                                      О.І. Шляхтицький