УХВАЛА
 
10 січня 2025року
м. Київ
 
справа № 757/10393/24-ц
провадження № 61-17201ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня                2024 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про розкриття Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» інформації, яка містить банківську таємницю відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,
 
ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2024 року Головне управління Державної податкової служби у                  м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року, сформованою в системі «Електронний суд», у якій заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, яке мотивоване тим, що ГУ ДПС у м. Києві повторно звертається до суду касаційної інстанції зі скаргою на вказане судове рішення у цій справі.
Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр) не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Встановлено, що повний текст ухвали Київського апеляційного суду від                     24 жовтня 2024 рокускладений 24 жовтня 2024 року, отже останнім днем для подання касаційної скарги на вказане судове рішення було 25 листопада 2024 року (з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України). 21 листопада 2024 року ГУ ДПС у м. Києві вперше звернулося до Верховного Суду із касаційної скаргою на постанову на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року, тобто у строк, передбачений статтею 390 ЦПК України. Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою від 09 грудня 2024 року повернув заявникові указану касаційну скаргу.                       24 грудня 2024 року ГУ ДПС у м. Києві повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від                       24 жовтня 2024 року.
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі ГУ ДПС у м. Києві також заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору з посиланням на те, що заявник має конституційне право на касаційне оскарження рішень суду, в тому числі у даній справі, незалежно від обсягів фінансування, враховуючи їх недостатність саме в частині виділення коштів на сплату судового збору, оскільки за відсутності можливості даного оскарження Державний бюджет України може понести значних втрат.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20), положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстави для розгляду питання про звільнення юридичної особи від сплати судового збору та відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні.
Також, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), в якій зазначено, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.
Передбачена статтею 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення/відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком й застосовується, як правило, у виключних випадках.
За таких обставин, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити, оскільки обставини, на які посилається ГУ ДПС у м. Києві, не є безумовною підставою для задоволення клопотання заявника відповідно до Закону.
У зв`язку з наведеним, ГУ ДПС у м. Києві необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на оскаржуване судове рішення.
Підпунктом 9 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на усі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.
Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подачу юридичною особою або фізичною особою-підприємцем касаційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 028,00 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, ГУ ДПС у м. Києві пропонується сплатити за подання касаційної скарги судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                                         м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (частина друга статті 393 ЦПК України).
Отже, касаційну скаргу належить залишити без руху з наданням заявникові можливості усунути вищевказані недоліки.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
 
Поновити Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від                24 жовтня 2024 року.
Відмовити Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у                   м. Києві на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року залишити без руху.
Надати заявникові для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Є. В. Коротенко