Номер провадження: 22-ц/813/2553/25 
Справа № 521/23093/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                         Сегеди С.М.,
суддів:                         Комлевої О.С.,
                                Сєвєрової Є.С., 
               за участю:
               секретаря Козлової В.А.,
               апелянта                         ОСОБА_1 ,
               представника апелянта         ОСОБА_1 – адвоката Ворсуляка О.В.
               представника                 ОСОБА_2 – адвоката Павленко А.Л.,
               
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ворсуляк Олександр Валентинович, на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Мурзенка М.В., у цивільній справі за позовом Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги з боку позивача: Служба у справах дітей Одеської міської ради, як територіальний відділ у Хаджибейському районі про невідкладене відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягнення аліментів на дитину, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Орган опіки та піклування Краснопільської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_4 , 
                                         встановив:

У жовтні 2023 року Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги з боку позивача: Служба у справах дітей Одеської міської ради, як територіальний відділ у Хаджибейському районі, про невідкладене відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
20.12.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягнення аліментів на дитину, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Орган опіки та піклування Краснопільської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_4 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2024 року позовні вимоги Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради задоволені частково. Позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволенні частково (т.4, а.с.187-196).
31.05.2024 року представником ОСОБА_2 , адвокатом Павленко А. Л. було подано заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір в сумі 1073,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 57 000,00 грн.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 3 220,80 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 250,00 грн. (т.5, а.с.11-13).

У зв`язку зі звільненням головуючого судді у справі ОСОБА_5 у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 2518/0/15-24 від 20.08.2024 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 року було визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді Карташов О.Ю., Коновалова В.А. (т.5, а.с.92).
В подальшому, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2024 року, судді Карташов О.Ю., Коновалова В.А. замінені на постійно діючий склад колегії суддів: Комлева О.С., Сєвєрова Є.С. (т.5, а.с.97).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що судові витрати, про стягнення яких просила представник ОСОБА_2 – адвокат Павленко А.Л. є частково обгрунтованими, реальними, розумними і пропорційними до задоволеної частини позовних вимог, а також, що відповідають критеріям складності справи.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини. 

Як вбачається з матеріалів справи, саме 31 травня 2024 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Павленко А.Л. було подано заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 57 000 грн.

Вирішуючи дане питання, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому обгрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1073,60 грн. – за одну вимогу немайнового характеру, та на користь держави – в сумі 3220,80 грн.
При цьому було враховано, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 27 травня 2024 року було задоволено вимоги ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з батьком, частково задоволено позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, а також вимоги Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що 30.10.2023 р. між ОСОБА_2 та адвокатом Павленко А.Л. було укладено договір про надання правової допомоги № 65/10, а також додаткова угода № 1 до вказаного договору від 30 жовтня 2023 року.
На підтвердження зазначених витрат стороною ОСОБА_2 надано копії вищевказаних договорів, а також рахунку-фактури № 65/10-1 від 30.10.2023 року, платіжної інструкції від 31.10.2023 року про сплату суми в розмірі 57 000 грн. 00 коп.
Суд виходив із того, що вказані документи є належними доказами понесення стороною ОСОБА_2 відповідних витрат.

Враховуючи складність справи, обсяг реально наданих адвокатом Павленко А.Л. послуг (підготовку позовної заяви ОСОБА_2 , відзиву на позовну заяву Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, клопотань про допит свідків, долучення доказів та участь в судових засіданнях), суд обгрунтовано частково погодився із твердженням ОСОБА_1 та її представника про невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 57 000 грн. критеріям необхідності та розумності, та обгрунтовано їх зменшив до 30 000 грн.
З підстав викладеного, а також враховуючи, що адвокатом Павленко А.Л. здійснювалось представництво інтересів ОСОБА_2 як відповідача за позовом Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, а також як позивача за позовом до ОСОБА_1 , й позовні вимоги було задоволено частково, суд обгрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини вимог, в сумі 14 250 грн. 00 коп.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, додаткове рішення прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване додаткове рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,
        постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ворсуляк Олександр Валентинович, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2024 року залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Через велике навантаження, повне судове рішення складено 12.02.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда

               О.С. Комлева

               Є.С. Сєвєрова