ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2025 р.                                                                   Справа №909/548/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя                                                            О.В. Зварич
судді                                                                                Н.М. Кравчук
                                                                                І.Ю. Панова,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Філії "Делятинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" б/н від 23.12.2024 року (вх.  №  01-05/3728/24 від 24.12.2024 року) 
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року (суддя І.М.  Скапровська; повне рішення складено 23.12.2024 року)
у справі № 909/548/24
за позовом: Керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Делятинської селищної ради
до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Делятинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"(надалі ДП "Ліси України" в особі Філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України")
про стягнення 218720,50 грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
06.06.2024 року керівник Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Делятинської селищної ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП "Ліси України" в особі Філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України" про стягнення 218720,50 грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач всупереч  закону України "Про охорону навколишнього природного середовища",  ЛК України,  ЦК України,  ЗК України, не виконав обов`язку встановленого законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів та не забезпечив охорону лісів від незаконних рубок, і, як наслідок, позивачу було заподіяно шкоду у заявленій до стягнення сумі. 

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції
Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у справі №909/548/24 задоволено позов керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Делятинської селищної ради. Стягнуто з ДП "Ліси України" в особі Філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України" на користь Делятинської селищної ради 218 720,50 грн шкоди. Стягнуто з ДП "Ліси України" в особі Філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України" на користь Івано-Франківської обласної прокуратури 2624,65 грн судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач не довів належними і допустимими доказами того, що заявлена до стягнення шкода    завдана    не з його вини, він    не є тим постійним лісокористувачем, який в силу викладених норм повинен забезпечувати охорону лісових насаджень, і, відповідно, не повинен відшкодувати шкоду, розмір якої визначено на підставі висновку експерта, складеного за результатами проведення інженерно екологічної експертизи у кримінальному провадженні №4202109220000018 за №2406/21-28/2467/2468/21-28.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що саме по собі формулювання «здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок» носить загальний характер, як і відсутня конкретизація обов`язку охорони у статтях 19, 63, 64, 86 Лісового кодексу України. Вважає, що чинне законодавство України не містить переліку конкретних заходів, які мав би проводити ДП «Делятинський лісгосп», як постійний лісокористувач задля унеможливлення незаконної порубки 27 сироростучих та 9 сухостійних дерев в кварталі 48 Білоославського лісництва. Заявляє, що повноваження лісової охорони не дають можливості встановити осіб, винних у вчиненні незаконної порубки. Вказує на те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у справі №909/548/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника. Вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Вважає, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку лісових насаджень третіми особами. Стверджує, що при цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу. Просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у справі №909/548/24 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Апеляційне провадження у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2024 року головоючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/548/24 визначено суддю: О.В. Зварич, суддів: Н.М. Кравчук, І.Ю. Панова.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.12.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі № 909/548/24 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення учасників справи з порядком розгляду даної справи, суд встановив таке.
Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 26.12.2024 року про розгляд справи № 909/548/24 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 26.12.2024 року доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача, що підтверджується довідками відповідального працівника суду.
Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення сторін у справі про порядок розгляду справи № 909/548/24.
На час ухвалення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Філії "Делятинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у справі №909/548/24.

Обставини справи
Як видно із наявних у справі копій документів, розпорядженням №238 від 05.04.1996 року Івано-Франківської обласної державної адміністрації надано в постійне користування державним дісогосподарським підприємствам земельні ділянки лісового фонду згідно з додатком №1.
Зокрема, в додатку №1, серед підприємств, яким було передано земельні ділянки в постійне користування, зазначено Делятинське ДЛГ. 
Листом №250 від 27.09.2021 року директором Державного агенства лісових ресурсів України Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» повідомлено Надвірнянську окружну прокуратуру Івано-Франківської області про виявлення працівниками державної лісової охорони ДП «Делятинське лісове господарство» незаконної вирубки лісу, а саме квартал №48 виділ, №10,14 36 дерев в обсязі 68,37 м3, внаслідок чого лісу заподіяно шкоду в сумі 218  720 тис. грн.
Вказане також підтверджується рапортами від 27.09.2021 року, наявними у матеріалах справи.
27.09.2021 року було складено Акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, яким встановлено, що 25.09.2021 року о 16 год. 30хв. у Білоославському лісництві квартал 48 виділ 10; 14 виявлено незаконну рубку дерев в обсязі 68,37 м3.
Згідно обліку лісопорушень, наявних у матеріалах справи, лісопорушників зазначено як невідомі особи.
Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №42021092200000018 за № 2406/21-28/2467/2468/21-28 від 30.11.2021 року шкода, заподіяна внаслідок незаконної рубки дерев на території кварталу 48 виділ 14, 10 Білоославського лісництва ДП «Делятинське лісове господарство» в загальному розмірі становить 218  720,50 грн.
Наказом Державного агенства лісових ресурсів України №912 від 28.10.2022 року припинено Державне підприємство «Делятинське лісове господарство» (пункт 1) та визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» (пункт 8).
Наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»  №140 від 28.12.2022 року завтерджено Положення про філію Делятинське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Передавальним актом, затвердженим Наказом Державного агенства лісових ресурсів України № 101 від 11.01.2023 року, від 10.01.2023 року проведено передачу активів та пасивів Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» на баланс Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №275 від 11.01.2023 року майно, права та обов`язки, які передані за вищевказаним передавальним актом.
В матеріалах справи наявна копія Статуту Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затверджений Наказом Державного агенства лісових ресурсів України № 511 від 03.10.2023 року.
Відповідно до пункту 7.2.1 статуту до обов`язків підприємства входить, зокрема забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Також в матеріалах справи наявна копія Положення про філію «Делятинське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затверджене Наказом ДП «Ліси України» №1410 від 28.12.2022 року.
Згідно пункту 2.2.2 положення предметом діяльності філії, зокрема є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Листом №09.55-62-1095ВИХ-24 від 31.09.2024 року Надвірнянською окружною прокуратурою повідомлено Делятинському селищному голові про те, що завдана шкода внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів в межах Делятинської селищної ради підлягає стягненню. Прокуратурою зазначено, що кошти, завдані незаконною порубкою лісу, не відшкодовані та селищною радою заходи у судовому порядку щодо стягнення таких коштів не вживались, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави та звернення з відповідним позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Щодо представництва прокурором інтересів держави
Закон України «Про прокуратуру»  визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
У відповідності до абзацу 1, 2 частини 3  статті 23 Закону України «Про прокуратуру»  прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Згідно з частинами 3, 4  статті 53 Господарського процесуального кодексу України  у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених  статтею 174 цього Кодексу.
У цій справі судом встановлено, що листом №09.55-62-1095ВИХ-24 від 31.09.2024 року Надвірнянською окружною прокуратурою повідомлено Делятинському селищному голові про те, що завдана шкода внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів в межах Делятинської селищної ради підлягає стягненню. Прокуратурою зазначено, що кошти, завдані незаконною порубкою лісу, не відшкодовані та селищною радою заходи у судовому порядку щодо стягнення таких коштів не вживались, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави та звернення з відповідним позовом до суду.
За вказаних обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що керівник Надвірнянської окружної прокуратури дотримав вимоги  статті 23 Закону України «Про прокуратуру»  щодо здійснення представництва в суді законних інтересів держави, належним чином обґрунтував порушення інтересів держави в особі Делятинської селищної ради та необхідність їх захисту.

Щодо суті спору

Згідно  зі статтею 1 Лісового кодексу України  ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до статті  16 Лісового кодексу України  право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. 
За приписами частини 1, 3 статті 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. 
Як видно із наявних у справі копій документів, розпорядженням №238 від 05.04.1996 року Івано-Франківської обласної державної адміністрації надано в постійне користування державним дісогосподарським підприємствам земельні ділянки лісового фонду згідно з додатком №1, в якому серед підприємств, яким було передано земельні ділянки в постійне користування, зазначено Делятинське ДЛГ. 
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Статтею 64 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Згідно із частиною 1, 2 статті 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік протипожежних та інших заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Статтею 93 Лісового кодексу України завданнями контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів є, зокрема запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2021 року було складено Акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, яким встановлено, що 25.09.2021 року о 16 год. 30хв. у Білоославському лісництві квартал 48 виділ 10; 14 виявлено незаконну рубку дерев в обсязі 68,37 м3.
Згідно обліку лісопорушень, наявних у матеріалах справи, лісопорушників зазначено як невідомі особи.
З аналізу змісту висновку експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №42021092200000018 за № 2406/21-28/2467/2468/21-28 від 30.11.2021 року встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок незаконної рубки дерев на території кварталу 48 виділ 14, 10 Білоославського лісництва ДП «Делятинське лісове господарство» в загальному розмірі становить 218  720,50 грн.
Також встановлено, що відповідно до наказу Державного агенства лісових ресурсів України №912 від 28.10.2022 року припинено Державне підприємство «Делятинське лісове господарство» (пункт 1) та визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» (пункт 8).
Наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»  №140 від 28.12.2022 року завтерджено Положення про філію Делятинське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Передавальним актом, затвердженим Наказом Державного агенства лісових ресурсів України № 101 від 11.01.2023 року, від 10.01.2023 року проведено передачу активів та пасивів Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» на баланс Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №275 від 11.01.2023 року майно, права та обов`язки, які передані за вищевказаним передавальним актом.
Відповідно до пункту 7.2.1 статуту Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до обов`язків підприємства входить, зокрема забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Згідно пункту 2.2.2 Положення про філію «Делятинське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» предметом діяльності філії, зокрема є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Враховуючи викладене, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.  
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.02.2021 року у справі №  906/366/20.
Відповідно до частини 1 статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
За положеннями частини 1 статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Згідно із частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Отже, як вже було зазначено вище, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 року у справі №    920/1106/17.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 19.09.2024 року у cправі №    918/1356/23.
Отже, враховуючи вищеописані норми та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів суду належними та допустимими доказами того, що заявлена до стягнення шкода    завдана    не з його вини і він    не є тим постійним лісокористувачем, який в силу викладених норм повинен забезпечувати охорону лісових насаджень, й, відповідно, не повинен відшкодувати шкоду, розмір якої визначено на підставі висновку експерта у кримінальному провадженні.
Рішення місцевого господарського суду ухвалене із з`ясуванням усіх обставин справи у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених у рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у справі №909/548/24.
Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Філії "Делятинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" б/н від 23.12.2024 року (вх.  №  01-05/3728/24 від 24.12.2024 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у справі № 909/548/24 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич

Суддя                                                                                                    Н.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    І.Ю. Панова