Справа № 307/678/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        30 грудня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача        –        судді Кожух О.А.,
суддів                –        Джуги С.Д., Мацунича М.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання і без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року (повне рішення складено 27.08.2024, головуючий суддя Бобрушко В.І.) у справі № 307/678/24 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі: Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 19.08.2016 між Банком та ОСОБА_1 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 28 219,72 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних (2 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці з кінцевим строком погашення 31.08.2018.
Згідно з умовами цього договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1492,01 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, іншими витратами згідно Умов і Правил.
Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 21.01.2024 складає 40 680,53 гривень, з яких: 24108,32 гривень – заборгованість за кредитом; 4518,05 гривень – заборгованість за відсотками; 12054,16 гривень – заборгованість за пенею.
Вказуючи на диспозитивність, можливість вимагати будь-яку частину заборгованості, Банк у позовній заяві остаточно просив суд стягнути з відповідача меншу частину заборгованості, а саме: 31519,44 гривень, з яких: 24108,32 гривень – заборгованість за кредитом; 4518,05 гривень – заборгованість за відсотками; 2893,07 гривень – заборгованість за пенею.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» – відмовлено у зв`язку зі спливом позовної давності.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги 

На це рішення подало апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при обчисленні строків позовної давності місцевим судом не враховано, що у пункті 2.1 Генеральної угоди визначено кінцевий строк погашення заборгованості до 31.08.2018, тому перебіг строку позовної давності почався 01.09.2018 та мав спливати 01.09.2021.
Однак відповідно пункту 12 «Прикінцевих положень» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-192», до якої неодноразово вносились зміни та доповнення, на території України з 12.02.2020 встановлено карантин; було запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який надалі продовжено і Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023. 
У зв`язку з цим у даній справі строк позовної давності продовжився і мав тривати до 30.06.2023.
При цьому, у пункті 19 «Прикінцевих положень» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, строк позовної давності не сплинув на момент введення воєнного стану, перебіг зупинився 24.02.2022, воєнний стан наразі продовжено, а відтак строк позовної давності не сплинув на момент пред`явлення Банком позову 21.02.2024.

Позиція інших учасників справи

ОСОБА_1 копію апеляційної скарги та копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримала, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до ч. 3 ст 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Межі перегляду судового рішення та порядок розгляду

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19.08.2016 між Банком та ОСОБА_1 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі – Генеральна угода), згідно якої ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 28 219,72 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних (2 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці з кінцевим строком погашення 31.08.2018 (а.с. 21-22).
Факт укладення цієї Генеральної угоди та отримання ОСОБА_1 вказаних коштів відповідачем не заперечується.
Обставина отримання відповідачем кредиту 19.08.2016 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 у розмірі 28 219,72 гривень також підтверджується довідкою про зміну умов кредитування від 23.01.2024 № 0000003355847450, випискою про рух коштів за рахунком позичальника ОСОБА_1 від 23.01.2024 (а.с. 25, 34-37).
Згідно з довідкою від 23.01.2024 № 0000003356849403 термін дії картки № НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_1 – визначено до 12/19, тобто до 31.12.2019 (а.с. 23). 
При цьому, з довідки про зміну умов кредитування від 23.01.2024 № 0000003355847450 вбачається, що після 31.12.2019 ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт рівний 0.
Відповідачка ОСОБА_1 у суді першої інстанції зазначала, що останню сплату коштів на погашення заборгованості нею здійснено 31.01.2018, посилалася на те, що Банк пропустив строк позовної давності, при цьому заперечувала відображений у розрахунку заборгованості факт здійснення нею погашення 13.12.2023, оскільки строк дії картки закінчився 31.12.2019.
З виписки про рух коштів за рахунком позичальника ОСОБА_1 , а також із наданого Банком розрахунку заборгованості слідує, що з відкритого ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_2 було здійснено 13.12.2023 погашення заборгованості за генеральною угодою в розмірі 22145,07 грн (а.с. 34, 30-31). Така сума коштів у розмірі 22145,07 грн спрямована Банком виключно на погашення нарахованої ним пені, в результаті чого у розрахунку відображено її зменшення із суми 34199,23 грн до 12054,16 грн (а.с. 31). 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). 
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України).
Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 ЦК України).
З урахуванням наведеної дії позичальника ОСОБА_1 , що свідчить про визнання нею свого боргу, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову Банку внаслідок спливу позовної давності, припустився помилки, з огляду на таке. 
Відповідно пункту 12 «Прикінцевих положень» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (до якої неодноразово постановами Кабінету Міністрів України вносились зміни та доповнення), на території України з 12.02.2020 встановлено карантин; було запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який надалі продовжено і Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023. 
У зв`язку з цим у даній справі строк позовної давності продовжився і мав тривати до 30.06.2023.
При цьому, у пункті 19 «Прикінцевих положень» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Судова колегія враховує ту обставину, що кінцевий строк кредитування згідно умов генеральної угоди було визначено до 31.08.2018, у цей строк сторонами визначено сплату заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. 
Генеральна угода не містить інших домовленостей сторін про сплату процентів чи пені після закінчення строку кредитування. За твердженням відповідачки ОСОБА_1 останню сплату коштів на погашення заборгованості нею здійснено 31.01.2018. 
Таким чином, строк позовної давності, з врахуванням змін до «Прикінцевих положень» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та у період дії воєнного стану в Україні, не сплинув на момент пред`явлення Банком позову 21.02.2024.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки кінцевий строк кредитування згідно умов генеральної угоди було визначено до 31.08.2018, така угода не містить домовленостей сторін про сплату процентів чи пені після закінчення строку кредитування, а тому нарахування Банком процентів та пені після 31.08.2018 (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
У зв`язку з цим, необґрунтованим є зарахування Банком сплаченої 13.12.2023 суми коштів у розмірі 22145,07 грн на погашення пені, котра безпідставно нарахована після закінчення строку кредитування.
Крім указаної суми в розмірі 22145,07 грн, сплаченої боржником 13.12.2023, у матеріалах справи відсутні відомості щодо здійснення позичальником інших оплат на погашення боргу у період із 31.08.2018 до моменту пред`явлення позову.
Відтак щодо розміру заборгованості слід зазначити наступне.
Згідно з наданими Банком розрахунками, станом на 31.08.2018 (кінцевий строк кредитування) заборгованість складала  40773,24 гривень, з яких: 24108,32 грн – заборгованість за тілом кредиту (4185,27 гривень – поточна заборгованість за тілом кредиту; 19923,05 гривень – прострочена заборгованість за тілом кредиту); 8585,95 гривень – заборгованість за відсотками; 8078,97 гривень – заборгованість за пенею (а.с. 26-31).
Беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного процесу, ту обставину, що Банк на свій розсуд просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 31519,44 гривень, з яких: 24108,32 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 4518,05 гривень – заборгованість за відсотками; 2893,07 гривень – заборгованість за пенею, враховуючи факт здійснення позичальником погашення заборгованості у розмірі 22 145,07 гривень (а.с. 31, 34), які слід зарахувати на погашення визначеної заборгованості, що повністю погашає заборгованість за пенею та відсотками, у зв`язку з чим загальний залишок заборгованості за кредитом становить 9374,37 гривень, що є заборгованістю за тілом кредиту (31519,44 - 22145,07 =  9374,37 грн). 
Відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що сума заборгованості є іншою, не надано власного контррозрахунку, не доведено факту погашення боргу, у більшому розмірі ніж зазначено позивачем.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9374,37 гривень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, враховуючи неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, рішення місцевого суду, відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку, стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9374,37 гривень. 

Висновки щодо розподілу судових витрат

Якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
За подання позову Банком було сплачено 2422,40 гривень судового збору (а.с. 10 т.1), за подання апеляційної скарги 3633,60 гривень судового збору, тому пропорційно до задоволеної частини вимог (29,74%) на його користь із відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі  1801,05 гривень, з яких 720,42 гривень у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та  1080,63 гривень у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» –задовольнити частково.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ЄДРПОУ: 14360570) заборгованість за генеральною угодою від 19 серпня 2016 року у розмірі 9374,37 гривень, що є заборгованістю за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у відшкодування судового збору 1801,05 гривень, з яких 720,42 гривень у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та 1080,63 гривень у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач :                

Судді: