КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/1301/2025
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            12 лютого 2025 року                                                                      місто Київ
                                                                                              справа № 758/7899/24
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
секретаря судового засідання Балковій А.С.
 
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича, 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника -адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 07 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 07 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник -адвокат Сіренко М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Подільського районного суду міста Києва від            07 січня 2025 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в справі відсутні, а тому і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказував, що електросамокат можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт.
Зазначав, що в даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм, оскільки він не керував транспортним засобом та електросамокат М365 Ксіомі, потужність електродвигуна 500 ВТ, тобто, 0,5 кВт, що у розумінні п.1.10 ПДР України не являється транспортним засобом та не відноситься до категорії транспортних засобів, за керування якими передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилався на те, що закон не передбачає для водія такого немеханічного транспортного засобу необхідності мати посвідчення водія та реєстраційний документ. Тож, водій такого електроскутера не може бути суб'єктом відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказував, що ОСОБА_1 після проходження огляду на приладі Драгер не погодився із результатами огляду на стан сп'яніння, заперечив факт вживання алкогольних напоїв та не підписав акт огляду на стан сп'яніння, чек приладу Драгер, а в подальшому і протокол про адміністративне правопорушення.
Зазначав, що беручи до уваги що ОСОБА_1 після незгоди із результатом огляду до медичного закладу не направлявся та не доставлявся.
У судовому засіданні апеляційного суду, яке було проведено в режимі відеоконференції, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №864622, 02 червня 2023 року о 22.50 год. в м. Києві по вулиці Кирилівській, 63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом М365 Xiaomi MI Scooter VIN CODE: НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналазатора «Drager» ARMF-0329. Проба позитивна - 2,25% проміле. Чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 03 червня 2024 року серії ААД №864622;
даними проведеного тесту за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 0329, за результатами якого у   ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 2,25%;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного інспектором роти №4 батальйону №2 полку №1 УПП в місті Києві ДПП лейтенантом поліції Марусевою Ю.В.;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 червня 2024 року;
рапортом інспектора роти №4 батальйону №2 полку №1 УПП у місті Києві ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції Максима Мамчури від 03 червня 2024 року з якого вбачається, що екіпаж патрульної поліції, в складі якого він був 02 червня 2024 року, близько 23.04 год. прибув на виклик за адресою: місто Київ, вулиця Кирилівська, 126/2. На місці виклику знаходився заявник ОСОБА_1 , який повідомив, що він рухався на власному електросамокаті макри Xiaomi по вулиці Кирилівській, 63 поблизу заводу «Фармак», де йому створив аварійну ситуацію невідомий транспортний засіб чорного кольору, внаслідок чого він не впорався з керуванням та отримав тілесні ушкодження. Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя.На запитання чи вживав водій алкогольні напої, останній відповів, що вживав 2 літри пива. Після чого, водія ОСОБА_1 було доставлено до травмпункту та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, проба позитивна - 2.25 проміле. Складено протокол про адміністративне правопорушення. Водій погодився з результатами огляду та був відсторонений від керування транспортним засобом;
відеозаписом з бодікамери.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що що електросамокат можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт та в даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм, оскільки він не керував транспортним засобом та електросамокат М365 Ксіомі, потужність електродвигуна 500 ВТ, тобто, 0,5 кВт, що у розумінні п.1.10 ПДР України не являється транспортним засобом та не відноситься до категорії транспортних засобів, за керування якими передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 визначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.
Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу, у розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що після проходження огляду на приладі Драгер, водій не погодився із результатами огляду на стан сп`яніння, заперечив факт вживання алкогольних напоїв та не підписав акт огляду на стан сп`яніння, чек приладу Драгер, а в подальшому і протокол про адміністративне правопорушення, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи працівники поліції запитали ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, на що останній відповів, що вживав пиво (23:16:27-23:16:31). Після доставки водія до травмпункту, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер (00:34:24), на що останній погодився (00:34:38). Після проходження огляду ОСОБА_1 погодився з його результатом (00:41:15).
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 07 січня 2025 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                           Борисова О.В.