ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 березня 2025 року           справа №200/3038/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.,  Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року (головуючий суддя І інстанції – Голубова Л.Б.) у справі № 200/3038/24 за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про
- визнання протиправним та скасування рішення № 057250005083 від 27.11.2023 року щодо відмови в призначенні пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи по Списку № 1 за професією гірника підземного з повним робочим днем під землею, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проходження військової служби в особливий період з 08.05.2015 по 30.10.2015, з 30.09.2016 по 06.07.2017, з 25.10.2017 по 11.02.2018, з 04.04.2018 по 29.04.2018, 10.05.2018 по 12.08.2018, з 13.09.2018 по 30.09.2018, з 04.10.2018 по 05.12.2018, з 08.12.2018 по 20.12.2018, 22.12.2018 по 26.03.2019, з 06.05.2019 по 27.05.2019, з 31.05.2019 по 25.06.2019, з 29.06.2019 по 01.09.2019, з 02.10.2019 по 07.04.2020, з 24.04.2020 по 08.06.2020, з 24.06.2020 по 07.09.2020, з 17.09.2020 по 31.10.2020, з 01.11.2020 по 25.01.2021, з 24.02.2021 по 22.03.2021, з 27.03.2021 по 05.04.2021, з 01.05.2021 по 13.07.2021, 14.07.2021 по 19.08.2021, 22.08.2021 по 15.09.2021, з 10.10.2021 по 23.02.2022 з розрахунку один місяць за три місяці;
- зобов`язання прийняти рішення про призначення починаючи з 08.04.2023 року пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
19 червня 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 057250005083 від 27.11.2023 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за Списком № 1 за професією гірника підземного з повним робочим днем під землею, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проходження військової служби в особливий період з 08.05.2015 по 30.10.2015, з 30.09.2016 по 06.07.2017, з 25.10.2017 по 11.02.2018, з 04.04.2018 по 29.04.2018, 10.05.2018 по 12.08.2018, з 13.09.2018 по 30.09.2018, з 04.10.2018 по 05.12.2018, з 08.12.2018 по 20.12.2018, 22.12.2018 по 26.03.2019, з 06.05.2019 по 27.05.2019, з 31.05.2019 по 25.06.2019, з 29.06.2019 по 01.09.2019, з 02.10.2019 по 07.04.2020, з 24.04.2020 по 08.06.2020, з 24.06.2020 по 07.09.2020, з 17.09.2020 по 31.10.2020, з 01.11.2020 по 25.01.2021, з 24.02.2021 по 22.03.2021, з 27.03.2021 по 05.04.2021, з 01.05.2021 по 13.07.2021, 14.07.2021 по 19.08.2021, 22.08.2021 по 15.09.2021, з 10.10.2021 по 23.02.2022 з розрахунку один місяць за три місяці та прийняти рішення про призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 08.04.2023 року.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються: з судового збору у розмірі 1211,20 гривень та витрат за надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7000,00 гривень.
12 грудня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача Горщара Сергія Васильовича (надалі - заявник) надійшла заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, у якій заявник просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькі області щодо не виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі № 200/3038/24 та винесення рішень № 057250005083 від 15.07.2024, № 057250005083 від 11.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі № 200/3038/24 та прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч.1 та ч. 2 вказаної статті, починаючи з 08.04.2023 року.           
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року задоволено заяву представника позивача Горщара Сергія Васильовича про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду подану в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яка виразилася у невиконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 200/3038/24 у частині прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 08.04.2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 200/3038/24 у частині призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 08.04.2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом десяти календарних днів з дня набрання ухвалою законної сили повідомити Донецький окружний адміністративний суд про вжиті на виконання ухвали заходи щодо виконання рішення суду від 19 червня 2024 року у справі № 200/3038/24 у частині призначення пенсії.
Не погодившись із вищевказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати та відмовити у задоволені заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що на виконання рішення суду прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.
Посилався на дискреційні повноваження управління.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відтак,  правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Суд зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
В контексті розуміння вимог чинного законодавства протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, про що зазначив у постанові від 13 червня 2017 року у справі № 21-1393а17 Верховний суд України, роз`яснивши при цьому, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
З огляду на вищевикладене, суд вказує на те, що бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.
Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).
За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Відтак, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.
Судами встановлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 200/3038/24 не оскаржувалося відповідачем і набрало законної сили 20 липня 2024 року.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року, 27 серпня 2024 року видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за Списком № 1 за професією гірника підземного з повним робочим днем під землею, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проходження військової служби в особливий період з 08.05.2015 по 30.10.2015, з 30.09.2016 по 06.07.2017, з 25.10.2017 по 11.02.2018, з 04.04.2018 по 29.04.2018, 10.05.2018 по 12.08.2018, з 13.09.2018 по 30.09.2018, з 04.10.2018 по 05.12.2018, з 08.12.2018 по 20.12.2018, 22.12.2018 по 26.03.2019, з 06.05.2019 по 27.05.2019, з 31.05.2019 по 25.06.2019, з 29.06.2019 по 01.09.2019, з 02.10.2019 по 07.04.2020, з 24.04.2020 по 08.06.2020, з 24.06.2020 по 07.09.2020, з 17.09.2020 по 31.10.2020, з 01.11.2020 по 25.01.2021, з 24.02.2021 по 22.03.2021, з 27.03.2021 по 05.04.2021, з 01.05.2021 по 13.07.2021, 14.07.2021 по 19.08.2021, 22.08.2021 по 15.09.2021, з 10.10.2021 по 23.02.2022 з розрахунку один місяць за три місяці та прийняти рішення про призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 08.04.2023 року».
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.11.2024 року відкрито виконавче провадження № 76454297 про «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за Списком № 1 за професією гірника підземного з повним робочим днем під землею, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проходження військової служби в особливий період з 08.05.2015 по 30.10.2015, з 30.09.2016 по 06.07.2017, з 25.10.2017 по 11.02.2018, з 04.04.2018 по 29.04.2018, 10.05.2018 по 12.08.2018, з 13.09.2018 по 30.09.2018, з 04.10.2018 по 05.12.2018, з 08.12.2018 по 20.12.2018, 22.12.2018 по 26.03.2019, з 06.05.2019 по 27.05.2019, з 31.05.2019 по 25.06.2019, з 29.06.2019 по 01.09.2019, з 02.10.2019 по 07.04.2020, з 24.04.2020 по 08.06.2020, з 24.06.2020 по 07.09.2020, з 17.09.2020 по 31.10.2020, з 01.11.2020 по 25.01.2021, з 24.02.2021 по 22.03.2021, з 27.03.2021 по 05.04.2021, з 01.05.2021 по 13.07.2021, 14.07.2021 по 19.08.2021, 22.08.2021 по 15.09.2021, з 10.10.2021 по 23.02.2022 з розрахунку один місяць за три місяці та прийняти рішення про призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 08.04.2023 року».
Матеріали справи не містять інформації щодо закінчення виконавчого провадження.
Разом з тим, заявником надано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 057250005083 від 15.07.2024 року про відмову у призначенні пенсії з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 по справі № 200/3038/24, у якому зазначено, що страховий стаж становить 26 років 08 місяців 25 днів, стаж підземної роботи (професії за постановою № 202) складає 5 років 08 місяців 16 днів, що не дає право для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю 25 років підземного стажу роботи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 057250005083 від 11.11.2024 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.07.2024 з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 по справі № 200/3038/24, пільговий стаж розрахований враховуючи рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 року у справі № 200/3038/24 та складає 17 років 01 місяць 19 днів, однак наявний пільговий стаж не дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні 25 років підземного стажу роботи.
Відтак, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.08.2023 року у справі № 200/2838/23 та від 19.06.2024 року у справі № 200/3038/24 відповідачем неправомірно прийняті рішення про відмову у призначенні пенсії, що є неправомірним втручанням у його права на пенсійне забезпечення.
Водночас суд висновує, що у даному випадку відповідачем рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 200/3038/24 в частині прийняття рішення про призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 08.04.2023 року не виконано та відповідачем не надано до суду доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду від 19 червня 2024 року в частині призначення пенсії.
Відтак, судом встановлено, що рішення суду, яке не набрало законної сили в частині прийняття рішення про призначення пенсії, не виконано управлінням.
Суд зазначає, що якщо в ході розгляду заяви щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, поданої відповідно до ст. 383 КАС України, суд установить наявність підстав для її задоволення, він має право постановити окрему ухвалу, в порядку, передбаченому ст. 249 КАС України.
За змістом статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Враховуючи, що у матеріалах адміністративної справи № 200/3038/24 відсутні докази виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 200/3038/24 у повному обсязі,  суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про  постановлення ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення суду.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  - залишити без задоволення.
Окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.
      
Судді                                                                                                       А.В. Гайдар
                                                                                                                 Т.Г.Гаврищук
                                                                                                                 Е.Г. Казначеєв