ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/4666/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року (суддя Царікова О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації (установа, заклад) Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів в частині,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Державної організації (установи, закладу) військової частини НОМЕР_1 №9581 від 29.04.2023 про призначення службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ командира Державної організації (установи, закладу) військової частини НОМЕР_1 №14432 від 05.07.2023 про результати службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані  тим, що  відповідачем під час призначення та проведення службового розслідування порушено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, зокрема, в частині визначення складу комісії, що проводить розслідування, відсутності у особи, що підписала відповідний наказ, необхідних повноважень, незабезпечення права позивача на ознайомлення із наказом про призначення службового розслідування та наказом за результатами проведеного розслідування. Позивач також посилався на порушення порядку відібрання пояснень свідків, а також на неправильність встановлення причинного зв`язку між діями позивача та подією, невстановлення причин та умов вчинення правопорушення. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволено.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що відповідач не вжив жодних заходів щоб встановити, що сприяло залишенню місця служби позивачем. В акті службового розслідування відсутні відомості про те, що позивач звертався із рапортами до відповідача з метою залагодження конфлікту.
Відсутні відомості про те, що ВЧ НОМЕР_1 вживала заходів для перевірки обставин, викладених в рапортах ОСОБА_1 , що стосуються видання злочинних наказів. Відсутні докази того, що ВЧ НОМЕР_1 намагалась зв`язатись із позивачем для з`ясування обставин, що мають значення при проведенні службового розслідування Так, рішення позивача покинути місце розташування частини зумовлено протиправними діями ВЧ НОМЕР_1 . Однак в акті службового розслідування було встановлено, що головною причиною та умовою, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста недисциплінованість та безвідповідальне відношення до обов`язків військової служби позивача. Неправомірні дії відповідача, які полягали у примушуванні позивача до виконання обов`язків пішого стрільця із застосуванням психологічного та погрозою застосування фізичного тиску, достеменно знаючи, що ОСОБА_1 за військово- обліковою спеціальністю водій і ніякими функціями пішого стрільця не навчений, а також у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, спричиненим численними контузіями, стали головною причиною залишення місця розташування частини позивачем. Надалі позивач вживав заходів щодо врегулювання конфлікту, а саме, надсилав рапорти на адресу військової частини НОМЕР_1 , які були отримані. Але суд в свою чергу не звернув увагу на те, що рапорти були подані до початку проведення службового розслідування, але військова частина внаслідок злочинної бездіяльності не надала ні самостійної відповіді, ні зазначила про це в акті службового розслідування, ні вжила заходів задля відновлення зв`язку з військовослужбовцем для врегулювання конфлікту. Відтак склалася ситуація, що позивач зі своєї сторони виявив зацікавленість у врегулюванні конфлікту шляхом подання рапортів до ВЧ НОМЕР_1 , однак остання проігнорувала всі його звернення. Однак відповідач не вжив жодних заходів щоб встановити, що сприяло залишенню місця служби позивачем. В акті службового розслідування відсутні відомості про те, що позивач звертався із рапортами до Відповідача з метою залагодження конфлікту. Відсутні відомості про те, що ВЧ НОМЕР_1 вживала заходів для перевірки обставин, викладених в рапортах ОСОБА_1 , що стосуються видання злочинних наказів (зокрема, чи проводилось службове розслідування за фактом видання завідомо злочинних наказів, чи були опитані військовослужбовці з цього приводу тощо). Відсутні докази того, що ВЧ НОМЕР_1 намагалась зв`язатись із позивачем для з`ясування обставин, що мають значення при проведенні службового розслідування.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що   на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 ОСОБА_1 мобілізований до лав Збройних Сил України.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2023 №251 ОСОБА_1 зарахований до списків Військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву 2 запасної роти, ВОС – 100915А.
20.04.2023 від командира Військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь про факт самовільного залишення частини військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 (без зброї). Попередньо встановлено: 20.04.2023 о 18:00 під час перевірки наявності особового складу в районі бойових дій ( АДРЕСА_1 ) було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_1 . Прийнятими заходами розшуку старший солдат ОСОБА_1 не знайдений, місцезнаходження його невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.04.2023 №266 ОСОБА_1 вважається таким, що 20.04.2023 самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; останнього виключено з котлового забезпечення військової частини з 21.04.2023 та виключено з грошового та речового забезпечення військової частини з 20.04.2023.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2023 №9581 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини 20.04.2023 старшим солдатом ОСОБА_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2023 №290 відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі), старшого солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 29.04.2023, у зв`язку з самовільним залишенням частини.
В ході службового розслідування було встановлено, що 20.04.2023 о 18.00 під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність старшого стрільця І мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 5 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , який під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації самовільно залишив розташування підрозділу в селі Білокузьминівка Костянтинівської міської ради Краматорського району Донецької області. Подальші пошукові заходи результату не дали, на телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідає, місцезнаходження його встановити не вдалося. Зброя старшого солдата ОСОБА_1 , та боєкомплект до неї – в наявності.
За наслідками проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування від 05.07.2023.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №14432 «Про результати службового розслідування» вирішено питання щодо притягнення або не притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 за порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкласти до його повернення на військову службу до військової частини НОМЕР_1 . Помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи – начальнику фінансово-економічної служби, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, старшому солдату ОСОБА_1 призупинити виплату грошового забезпечення з 20.04.2023, а також не виплачувати йому премію за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі, та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі. Заступнику командира частини з морально-психологічного забезпечення – начальнику відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів цього службового розслідування до органів досудового розслідування для прийнятні правового рішення, щодо порушення кримінального провадження за фактами, які виявлені в ході проведення службового розслідування, протягом 10 діб з даті підписання наказу командира частини про затвердження його результатів.
Позивач, не погоджуючись із призначенням щодо нього службового розслідування та наказом, прийнятим за його результатами, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації.
У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та продовжує діяти на момент розгляду справи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами ст.ст.1,2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.
Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до вимог ст.26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного     Законом України «Про оборону України»   дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). 
Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Отже, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Таким чином, підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі- особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Аналогічні норми містяться в пунктах 144-1 і 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.
Частиною четвертою статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Отже, аналіз положень частини другої статті 24 Закону №2232-XII у системному зв`язку з положеннями частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту дозволяє зробити висновок, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У свою чергу внесення відповідних відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, яким під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2023 у справі   № 420/8263/22.
Як встановив суд, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2023 №9581 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини 20.04.2023 старшим солдатом ОСОБА_1 .
Службове розслідування за фактом залишення позивачем місця розташування підрозділу призначено 29.04.2023 та завершено 05.07.2023.
За результатами проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування від 05.07.2023.
Вказаним службовим розслідуванням було встановлено, що 20.04.2023 о 18.00 під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність старшого стрільця І мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 5 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , який під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації самовільно залишив розташування підрозділу в селі Білокузьминівка Костянтинівської міської ради Краматорського району Донецької області. Подальші пошукові заходи результату не дали, па телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідає, місцезнаходження його встановити не вдалося. Зброя старшого солдата ОСОБА_1 , та боєкомплект до неї – в наявності.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 з 20.04.2023 по теперішній час незаконно, в умовах воєнного стану, перебуває поза межами військової частини НОМЕР_1 тривалістю понад 10 (десять) діб.
За висновками службового розслідування, у діях старшого стрільця 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 5 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №14432 «Про результати службового розслідування» вирішено питання щодо притягнення або не притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 за порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкласти до його повернення на військову службу до військової частини НОМЕР_1 . Помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи – начальнику фінансово-економічної служби, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, старшому солдату ОСОБА_1 призупинити виплату грошового забезпечення з 20.04.2023, а також не виплачувати йому премію за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі, та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі. Заступнику командира частини з морально-психологічного забезпечення – начальнику відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів цього службового розслідування до органів досудового розслідування для прийнятні правового рішення, щодо порушення кримінального провадження за фактами, які виявлені в ході проведення службового розслідування, протягом 10 діб з даті підписання наказу командира частини про затвердження його результатів.
Зі змісту пункту 2 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №14432 «Про результати службового розслідування», помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи – начальнику фінансово-економічної служби, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, старшому солдату ОСОБА_1 призупинити виплату грошового забезпечення з 20.04.2023, а також не виплачувати йому премію за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі, та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі.
Отже, проведеним службовим розслідуванням підтверджено самовільне залишення позивачем військової частини, матеріали службового розслідування направлені до Державного бюро розслідувань для прийняття рішення про відкриття кримінального провадження за ознаками злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
Факт відсутності позивача на службі з 20.04.2023 встановлено за результатами службового розслідування та не заперечується позивачем у поданому позові.
Відтак, у відповідача були наявні підстави для призупинення виплати грошового забезпечення за місяці відсутності на службі.
Обставинам, що зазначає позивач у позові як підстави для залишення ним місця несення служби та не виконання, як на його думку, злочинних наказів командира, оцінка має надаватися органами досудового слідства в рамках кримінального провадження, а не судом під час розгляду даної справи.     
З огляду на предмет позову, в межах даної справи встановленню підлягають обставини правомірності винесення оскаржуваних наказів, а також факт припинення грошового забезпечення, тоді як відмова позивача від виконання бойового розпорядження командира встановленню та дослідженню в рамках даної справи не підлягають.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення позивачем 20.04.2023 місця служби, дії відповідача щодо призупинення військової служби позивача, , узгоджуються положеннями Порядку № 608 та із ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Отже колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного  в  основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров