ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2025 р. 	Справа № 520/23155/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024, (головуючий суддя І інстанції: Садова М.І.) по справі № 520/23155/24
за позовом        ОСОБА_1  
до        Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,        Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  
про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач,  ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.03.2024 № 963330175745 “Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, час роботи ОСОБА_1 на посадах: заступника головного державною санітарного лікаря м. Харкова, заступника головного лікаря Харківської міської санітарно-епідеміологічної станції з 30.07.1997 року по 08.01.2001 року; головного державного санітарного лікаря м. Харкова, головного лікаря Харківської міської санітарно-епідеміологічної станції з 09.01.2001 року по 29.03.2010 року; головного державного санітарного лікаря Харківської області, головного лікаря Харківської обласної санітарно-епідеміологічної станції з 30.03.2010 року по 20.08.2012 року, зазначених в трудовій книжці серія НОМЕР_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.03.2024 № 963330175745 "Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ".
Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ періоди роботи, а саме: з 30.07.1997 по 08.01.2001, з 09.01.2001 по 29.03.2010, з 30.03.2010 по 20.08.2012.
В решті позовних вимог - відмовлено.
ГУ ПФУ в Донецькій області не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що  суд першої інстанції, не взяв до уваги, що стаж роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 03 роки 08 місяців 11 днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для переведення її на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону № 889.
Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що   рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 02.01.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Донецькій області.
25.03.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 963330175745   про відмову  в призначенні пенсії. 
Підставою відмови зазначено відсутність необхідного страхового стажу, адже стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 03 роки 08 місяців 11 днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для переведення на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону № 889.
Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення пенсійного органу прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України та з метою належного захисту прав позивача, зобов`язав зарахувати до її страхового стажу періоди роботи, а саме:   з 30.07.1997 по 08.01.2001, з 09.01.2001 по 29.03.2010, з 30.03.2010 по 20.08.2012, що дають право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII (далі по тексту - Закон України № 889-VIII).
За змістом п. 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України №889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 3723-ХІІ), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.
Положеннями п.п. 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Приписами ч.1 ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ, чинного до 01.05.2016, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі № 500/5183/17.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 досягла віку 60 років та мала загальний страховий стаж більше 10 років, що підтверджується записами трудової книжки позивача. 
Розрахунок стажу роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби фактично не був здійснений відповідачем та не був наданий ні до суду першої, ні до суду другої інстанції.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та  не враховано періоди її роботи  а саме:   з 30.07.1997 по 08.01.2001, з 09.01.2001 по 29.03.2010, з 30.03.2010 по 20.08.2012.
Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до  ч.1 ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ, чинного до 01.05.2016, право  на одержання пенсії державних службовців мають , зокрема жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Позивачка на час досягнення пенсійного віку, 60 років не працювала на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, для призначення пенсії відповідно до Закону України " Про державну службу" суд має встановити наявність у позивача не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців
На виконання постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 року “Про введення в дію Закону України “Про державну службу”, Кабінет Міністрів України постановою від 03.05.1994 року № 283 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 283). 
Згідно з п. 4 Порядок №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Судом встановлено з записів в трудової книжки НОМЕР_1 , що позивач обіймала посади в період: 
- з  30.07.1997 по 08.01.2001 - заступника головного державного санітарного лікаря м. Харкова; 
- з 09.01.2001 по 29.03.2010 - головного державного санітарного лікаря м. Харкова; 
- з 30.03.2010  по 20.08.2012 - головного державного санітарного лікаря Харківської області-головного лікаря Харківської обласної санітарно-епідеміологічної станції;
- 06.06.2012 - прийнято присягу державного службовця; 
- з 20.08.2012 по 29.04.2016 - начальника Головного управління Держсанепідеміологічної станції Харківській області .
Відповідно до ст. 25 Закону №3723-ХІІ основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.
Установлюються такі категорії посад державних службовців:
перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади;
друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади;
третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади;
четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади.
Згідно п. 1 Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України № 400/2011 від 06.04.2011 року, Державна санітарно-епідеміологічна служба України (Держсанепідслужба України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра охорони здоров`я України (далі - Міністр).
Держсанепідслужба України входить до системи органів виконавчої влади у галузі охорони здоров`я та утворюється для забезпечення реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Відповідно до розпорядження КМУ від 09.08.2005 № 333-р “Про віднесення посад керівних працівників центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців” така посада (начальник Головного управління Держсанепідеміологічної станції Харківській області) віднесена до 4 категорії посад державного службовця.
Відповідно до п. 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається час роботи  на  посадах керівників, їхніх заступників, головних інженерів державних   підприємств,  установ,  організацій,  голови,  першого заступника    та    заступника   голови   правління   Українського національного  фонду  "Взаєморозуміння  і примирення" при Кабінеті Міністрів  України, якщо безпосередньо з цих посад вони призначені (обрані) на  посади  державних  службовців  першої  -  четвертої категорій.
За змістом вказаної норми, до стажу державної служби можливо включити час роботи на посадах: керівників державних підприємств, установ, організацій, закладів освіти тільки III-IV рівнів акредитації; керівних працівників наукових установ і наукових співробітників, які мають науковий ступінь, якщо безпосередньо з цих посад вони призначені (обрані) на посади державних службовців першої – четвертої категорій.
Отже, до стажу державної служби має бути включений час роботи позивача на посаді керівника - головного державного санітарного лікаря Харківської області-головного лікаря Харківської обласної санітарно - епідеміологічної станції, а саме  з 30.03.2010 по 29.04.2012, оскільки безпосередньо з цієї посади ОСОБА_1 призначена на посаду державного службовця начальника Головного управління Держсанепідеміологічної станції Харківській області (20.08.2012 року по 29.04.2016), яку віднесено до 4 категорії посад державної служби.
З огляду на зазначене, вірним є висновок суду першої інстанції про неправомірне не врахування пенсійним органом періоду роботи позивача  з 30.03.2010 по 20.08.2012 при вирішенні питання щодо призначення пенсії.
Водночас, покладення судом обов`язку на відповідача врахувати періоди роботи позивача на посадах заступника та головного державного санітарного лікаря  за період з 30.07.1997 до 29.03.2010 колегія суддів вважає помилковим, оскільки безпосередньо з цих посад позивачка не була призначена на посаду державного службовця 1-4 категорії.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права при ухваленні судового рішення, що призвело до невірного вирішення справи.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій   області було протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 період роботи, а саме з 30.03.2010 по 20.08.2012, за наслідком чого оскаржуване рішення від 25.03.2024 № 963330175745 є необґрунтованим.
Постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 “Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби”, яка набрала чинності 01.05.2016, скасовано постанову Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 “Про порядок обчислення стажу державної служби”.
Однак, відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону.
Відповідно до пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, обрахування стажу державної служби позивача за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889- VIII повинно здійснюватися у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України   в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії та зарахувати до стажу ОСОБА_1 що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України  "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ період роботи  з 30.03.2010 по 20.08.2012.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про покладення на відповідача обов`язку зарахувати до стажу ОСОБА_1 що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ період роботи 30.07.1997 до 29.03.2010 .
В зв`язку із зазначеним  абзац третій резолютивної частини рішення викласти в іншій редакції, а саме зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ період роботи, а саме з 30.03.2010 по 20.08.2012.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -        
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 по справі № 520/23155/24 в частині задоволення позовних вимог про покладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обов`язку зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ періоду роботи 30.07.1997 до 29.03.2010 - скасувати .
Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Абзац третій резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 по справі № 520/23155/24 викласти в наступній редакції:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ період роботи, а саме з 30.03.2010 по 20.08.2012.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 по справі № 520/23155/24 залишити без змін.. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова