ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4453/22  Номер провадження 22-ц/814/406/25	Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В.,
Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича, на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2024 року
у справі за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей 
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей
УСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення обома дітьми повноліття.
В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем ОСОБА_1 вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення суду від 27.10.2021, та від якого вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом із нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, є працездатним, інших утриманців не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей.
02.11.2022 ОСОБА_1 подано зустрічний позов, відповідно до якого (згідно із зміненими позовними вимогами, а.с. 68-69 т. 2), останній просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду зустрічної позовної зави та до досягнення дітьми повноліття. 
В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що з вересня 2021 року по серпень 2022 року діти постійно проживали разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належала йому та його батькам. У зв`язку із воєнним станом в Україні він був вимушений виїхати до Полтавської області, як переселенець, та з 11.08.2022 він проживає разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором найму житлового приміщення від 11.08.2022 та довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Мати дітей, ОСОБА_2 , зареєстрована як ФОП, має самостійний дохід, однак не надає йому допомоги на утримання дітей.

Рішенням Полтавського районного суду від 08 серпня 2024 року (з урахуванням виправлення описки, а.с. 173-174 т. 2) первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів проводити починаючи з дати подачі позову до суду, а саме з 26.09.2022.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за первісні позовні вимоги в розмірі 1 211,20 грн. 
Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічні позовні вимоги в розмірі 1 211,20 грн віднесено за рахунок держави.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей – відмовлено.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач за первісним позовом має змогу надавати матеріальну допомогу з утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів (доходу) заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що є рішення суду, що набрало законної сили, яким визначено місце проживання дітей разом із матір`ю.
Із вказаним рішенням суду першої інстанції повністю не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку через свого представника – адвоката Якименка М.М. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент пред?явлення первісного та зустрічного позову та на даний час діти проживають разом із ним, як батьком, що підтверджується доказами, яким суд першої інстанції належної оцінки не надав. Мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з утримання дітей, не брала участі в їх матеріальному забезпеченні та утриманні. Він одноособово дбав про них, забезпечував рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Вважає, що рішення суду першої інстанції винесене всупереч інтересам дітей, оскільки, на його думку, вони не отримають коштів від матері, а виконання ним рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів призведе лише до збагачення останньої. 

15.11.2024, в межах встановленого апеляційним судом процесуального строку, від представника ОСОБА_2 - адвоката Жарової-Тітової Л.М., надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказувала, що місцевий суд вірно встановив факт проживання дітей разом із матір`ю, і що аліменти на їх утримання має сплачувати відповідач; надав вірну оцінку висновкам психологів, на які посилався апелянт, як недопустимим і недостовірним доказам у справі у розумінні ст. ст. 78, 79 ЦПК України. Твердження скаржника, що він весь час утримував дітей, не відповідають дійсності. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Місцевим судом установлено, що з 11.08.2012 сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області № 619/3982/21 від 27.10.2021, що набрало законної сили 29.11.2021 (а.с. 4-6 т. 1)
Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис про народження № 3), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис про народження № 121). (а.с. 7-8 т. 1)
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 23 травня 2023 року № 619/4208/21, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року та постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року (а.с. 30-51, 96-119 т. 2), позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю, відібрання неповнолітніх дітей та повернення їх матері задоволено частково.
Визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .
Зобов`язано ОСОБА_1 передати матері ОСОБА_2 неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком - відмовлено.
Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, що факт проживання дітей з матір`ю встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому не підлягає доказуванню. Відповідач ОСОБА_1 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей на його користь задоволенню не підлягають оскільки є рішення, яким визначено місце проживання дітей з матір`ю, яке має преюдиційне значення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку. 
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення первісного позову є законним, обґрунтованим, суд першої інстанції вірно встановив всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 (відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом) про те, що платником аліментів має бути матір дітей та аліменти на утримання дітей мають стягуватись на його користь є безпідставними та правильності висновків місцевого суду не спростовують. 
До моменту розірвання шлюбу між сторонами їх спільні діти проживали за адресою: АДРЕСА_3 (Акт від 03.08.2021, Акт від 08.10.2021, а.с. 4, 50 т. 1) 
На момент припинення шлюбних правовідносин між сторонами (з жовтеня 2021 року) дійсно між ними виник спір з приводу місця проживання дітей, який було вирішено у справі № 619/4208/21, винесене по якій рішення про визначення місця проживання дітей з матір`ю, що набрало законної сили 03 квітня 2024 року, має преюдиційне значення відповідно до норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України. 
З рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 23 травня 2023 року у справі № 619/4208/21, що набрало законної сили, вбачається, що ОСОБА_2 зверталась із заявами до правоохоронних органів (04.10.2021, 05.10.2021, 06.10.2021, 08.10.2021) про те, що ОСОБА_1 забрав дітей без її дозволу і про їх місце перебування їй не відомо. 
Також, із вказаного рішення суду вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради неодноразово розглядалось питання щодо участі обох батьків у спілкуванні та вихованні дітей, у тому числі щодо визнання їх місця проживання (засідання комісії відбувались 15.12.2021, 18.01.2022, 09.02.2022); батькам пропонувалось проживання дітей з батьками за графіком: з матір`ю – з понеділка по четвер, з батьком – з п`ятниці по неділю. Відповідно до висновку Солоницівської селищної ради від 09.02.2022 № 02-22/577 щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одним із батьків, вирішено за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю - ОСОБА_2 .
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, спільні діти сторін із серпня 2022 року були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб Управлінням соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, за адресою: Полтавська обл, Полтавський р-н, с. Горбанівка, пров. Зелений, буд. 10, так само як і батько - ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними довідками (а.с. 45-47 т. 1). Згідно з договором найму вказаного житлового приміщення від 11.08.2022, орендодавцем є ОСОБА_1 для проживання разом із двома дітьми (а.с. 48-49 т. 1)
За встановлених вище обставин, той факт, що до ухвалення рішення у справі № 619/4208/21 про визначення місця проживання дітей з матір`ю, на момент існування спору між батьками щодо місця проживання дітей (з часу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу у 2021 році), батько змінив місце проживання дітей без згоди матері, не спростовує законності стягнення судом з нього аліментів на користь матері з дня пред`явлення нею позову про стягнення аліментів на утримання дітей (26.09.2022), що узгоджується з нормами ст. ст. 181, 191 СК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. 
Доводи апеляційної скарги про безпідставне збагачення матері за рахунок аліментів, що будуть ним сплачуватись на її користь на підставі оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного суду відхиляє, як такі, що ґрунтуються на припущеннях, та з огляду на те, обставини цільового використання аліментів не є предметом доказування у даній справі (про стягнення аліментів). У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Ураховуючи наведене вище, є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання спільних дітей.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, статтями 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича  - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий суддя   Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко 

В.П. Пікуль