Справа № 461/7626/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 33/811/1683/24                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        23 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Юрчака Владислава Валентиновича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

вищенаведеною постановою, ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.
Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил №1063/20900/24 від 04.09.2024 товар - конфісковано та передано в Збройні Сили України, а саме Військовій частині НОМЕР_1 .
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Відповідно до постанови, 03 вересня 2024 року близько 23 годин 40 хвилин в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Рава-Руська – Гребене» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 . Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Громадянин ОСОБА_1 який слідував як водій у вказаному транспортному засобі подав до митного контролю власноручно заповнену митну декларацію в якій заявив про наявність в нього тільки особистих речей. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 04206», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: 1. Кава т.м. «Lavazza» crema e gusto в упаковках по 250 гр в кількості 1200 пачок. Загальною вагою 300 кг. Про наявність не задекларованого товару гр. України ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України.
Таким чином, гр. України ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування, тобто, не заявивши за встановленою формою точні відомості про нього, а саме – про його кількість та вартість. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу.
Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  органом митниці кваліфіковано за ч. 3 ст. 471 МК України.
Не погоджуючись з даною постановою суду захисник адвокат Юрчак В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати в частині накладення судом стягнення за порушення митних правил, яке передбачене ч. 3 ст. 471 МК України у виді конфіскації в дохід держави товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 1063/20900/24 від 04.09.2024 року. Прийняти в цій частині нову постанову, якою вилучений, згідно з протоколом про порушення митних правил правил № 1063/20900/24 від 04.09.2024 року товар - повернути ОСОБА_1 .
Також просить під час розгляду справи розглянути можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним діяння та обмежитись усним зауваженням.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена без врахування всіх обставин справи, а при накладенні стягнення суд безпідставно застосував конфіскацію товару з огляду на наступне.
Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що саме по собі обмеження чи заборона на ввезення товару не є безумовною підставою для конфіскації відповідних товарів згідно з новою редакцію частиною 3 статті 471 МК України у порівнянні зі старою редакцією такої статті, оскільки за новою редакцію питання конфіскації не залежить від предмета правопорушення, а вирішується судом індивідуально з урахуванням всіх обставин справи.
Зауважує, що судом першої інстанції не було враховано, що конфіскація тимчасово вилученого товару накладе на особу індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення, отже, буде порушено статтю 1 Протоколу №1 до Конвенції. Такого висновку дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні «Садоча проти України».
Вважає, що визначення митної вартості товару на підставі службової записки є протиправним, оскільки не відображає методів дослідження, порівняльних зразків, країни відправки товару та не враховує відсутність супровідних документів, які підтверджують належну якість та безпеку і є підставою для застосування відповідної знижки з урахуванням наведеного. Більше того, службова особа митниці не володіє спеціальними знаннями у галузі товарознавства.
23.12.2024 особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисник адвокат Юрчак В.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали.
За вказаних обставин, неявка вказаних осіб у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши виступ представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова О.Ю., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як слідує з матеріалів провадження, вказані вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до санкції ч. 3 ст. 471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Згідно з приміткою ст. 471 МК України, недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".
Відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Статтею 378 МК України передбачено, що «..пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється...».
Постановою КМУ від 21.05.12 р. № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» визначено, що «...громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу...».
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і сторонами не оспорюється.
Щодо незгоди апелянта із накладеним стягненням у виді конфіскації товару, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Як слідує з долученого до матеріалів справи листа командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 , у такому останній просить для підтримки сил оборони України під час дії воєнного стану в умовах безпосередньої участі в обороні територіальної цілісності України, розглянути питання про надання на безоплатній основі для потреб військової частини НОМЕР_1 продукції, яка являється предметом судового розгляду по справі № 461/7626/24.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо конфіскації товару, оскільки такі відповідно до ст. 378 МК України обмежені до переміщення через митний кордон України, враховуючи повномасштабні військові дії Збройних Сил України по відсічі збройної агресії рф проти України, потреби військової частини НОМЕР_1 , а відтак товар вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1063/20900/24 від 04.09.2024 вірно конфісковано та передано Військовій частині НОМЕР_1 .
На думку апеляційного суду, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції, в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, значну вартість та вагу незадекларованого товару, а також те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану, та прийшов до обгрунтованого висновку, що товари, які були безпосереднім предметом правопорушення і переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України - підлягають конфіскації.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України та закриття провадження у даній справі. 
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Юрчака Владислава Валентиновича – залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 471 МК України – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук