ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року	Львів	Справа № 161/12076/24 пров. № А/857/28711/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Бруновської Н.В., Шавеля Р.М. 
з участю секретаря судового засідання                                 Слободян І.М.
                     
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року, що ухвалене суддею Черняком В.В. у м. Луцьку, у справі № 161/12076/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення  серії ЕНА № 2427126 від 19 червня 2024 року. 
24 жовтня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав належні докази, які доводять вину позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 (проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора). 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Таку позицію обґрунтовує тим, що відповідач пропустив встановлений судом  строк на подання відзиву, а тому суд  не мав брати до уваги поданий відзив і додані до нього документи.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 19 червня 2024 року відповідач прийняв постанову серії ЕНА № 2427126 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн.
У постанові відповідач зафіксував те, що 19 червня 2024 року о 11 год 50 хв. позивачка, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Любомль (дорога 03-02 44 км), здійснила проїзд на жовтий (заборонений) сигнал світлофора, чим порушила вимоги п. 8.7.3 «ґ» ПДР України. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до пункту 8.7.3 «ґ» ПДР України, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Відповідальність за це порушення Правил дорожнього руху передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП, згідно з якою, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивачка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач надав відеозапис з відеореєстратора поліцейського автомобіля та відеозапис із нагрудної камери поліцейського.
Оглянувши відеозаписи з відеореєстратора поліцейського автомобіля та із нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд встановив, що на відеозаписі з відеореєстратора поліцейського автомобіля зафіксовано наближення автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору до перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, який згодом змінюється на жовтий, а на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського зафіксовано момент коли поліцейський зупинив вказаний автомобіль, яким керувала позивачка і просить позивачку пред`явити документи, зокрема технічний паспорт на автомобіль та право керування транспортним засобом. 
Дослідивши ці докази, апеляційний суд, встановив те, що вказані докази не підтверджують факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП  - проїзд на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, оскільки, на відеозаписі із відеореєстратора не видно моменту проїзду перехрестя позивачкою, внаслідок чого неможливо встановити, який  сигнал світлофора світив у цей момент.
Отже, факту проїзду позивачкою перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора відповідач не довів.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач не правомірно притягнув позивачку до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Цей висновок є підставою для задоволення позову.
Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;
2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;
3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;
4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;
5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;
6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;
7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;
8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;
9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Отже, зважаючи на встановлені вище обставини щодо протиправності постанови в справі про адміністративне правопорушення та наведені норми матеріального права, апеляційний суд вважає, що постанову в справі про адміністративне правопорушення  серії ЕНА № 2427126 від 19 червня 2024 року необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставин справи, внаслідок чого зробив неправильний висновок про відмову у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року у справі № 161/12076/24 скасувати та прийняти нову постанову.
Постанову Головного управління Національної поліції у Волинській області в справі про адміністративне правопорушення  серії ЕНА № 2427126 від 19 червня 2024 року скасувати, а справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП  закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	

Повний текст постанови складений 14.01.2025 року