13.01.25
22-ц/812/57/25
Провадження №22-ц/812/57/25 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року                                      м. Миколаїв
                                                                        Справа № 484/6942/23

Миколаївський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді  – Шаманської Н. О.,
суддів: Кушнірової Т. Б., Тищук Н.О., 
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом 
ОСОБА_1 
до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест»
про розірвання договору оренди земельних ділянок, повернення земельних ділянок, стягнення орендної плати та пені 
за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест»
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Мельничуком О. В., 24 жовтня 2024 року в приміщенні цього ж суду, повний текст якого складено 04 листопада 2024 року,

у с т а н о в и в:

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (далі – ТОВ «Південь Агро Інвест»).
Позов обґрунтовувала тим, що вона на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2014 року, після смерті своєї матері ОСОБА_2 , є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, які знаходяться в межах території Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення земельних ділянок – ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
19 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ПСП ім. Т. Г. Шевченка було укладено договір оренди землі. Згодом між нею, ПСП ім. Т. Г. Шевченка та новим орендарем – ТОВ "Південь Агро Інвест", 19 вересня 2018 року було підписано додаткову угоду до договору оренди землі строком до 31 грудня 2025 року, а в подальшому – 25 січня 2019 року – додаткову угоду до договору оренди, в якій було збільшено розмір орендної плати до 15,15% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Пунктом 4.5 Додаткової угоди від 19 вересня 2018 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Пунктом 4.7 Додаткової угоди від 19 вересня 2018 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня, у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Разом з тим, орендна плата виплачувалась їй відповідачем із порушенням строків, передбачених Договором та не в повному обсязі. Так, за 2022-2023 роки орендна плата їй виплачена з порушенням строку та у меншій сумі ніж передбачено договором.
Також, звернула увагу суду на те, що п.4.3 Договору передбачено й додаткові послуги за рахунок підприємства, а саме: матеріальна допомога в зв`язку зі смертю орендодавця; надання транспорту для ритуальних послуг; надання техніки для оранки та культивації присадибної ділянки безкоштовно до 0,5 га; доставка води; надання автотранспорту для поїздки в межах району 1 раз на рік, які відповідач жодного разу не виконав. На її неодноразові звернення протягом 2022-2023 років щодо виплати орендної плати та виконання додаткових умов договору відповідач не реагував.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила розірвати договір оренди землі від 19 лютого 2008 року; скасувати державну реєстрацію іншого речового права за номером 6899050, 6899349, 6901510 від 05 вересня 2014 року; зобов`язати відповідача повернути земельні ділянки з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335 в належному агрохімічному стані; стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 86 грн 71 коп., пеню за несвоєчасну виплату орендної плати в розмірі 5 713 грн 54 коп. та індексацію орендної плати в розмірі 6 828 грн 63 коп.
У відзиві на позовну заяву ТОВ «Південь Агро Інвест» заперечувало проти задоволення позову.
Стосовно виплати оренди за 2022 рік відповідач зазначив, що внаслідок               форс-мажорних обставин (непереборної сили), а саме введення в України воєнного стану, виплата орендної плати за 2022 рік стала неможливою у строки, передбачені договором, проте станом на дату подання позову, борг за 2022 рік відсутній.
Щодо виплати орендної плати за 2023 рік, то орендна плата також виплачена позивачу в повному обсязі, за три земельні ділянки, які вказані в договорі оренди. Земельна ділянка з кадастровим номером 4825486300:01:000:1003 хоча і зазначена в договорі оренди, але вона відповідачем не обробляється та її координати йому не відомі. Більш того в ДЗК відсутні відомості про цю земельну ділянку.
Щодо стягнення пені відповідач з посиланням на положення статті 258 ЦК України зазначив, що стягнення неустойки (пені) не може перевищувати один рік.
Інфляційні збитки заявлені позивачем договором оренди не передбачені, а тому не підлягають стягнення з відповідача.   
Стосовно додаткових послуг підприємства за договором зазначив, що позивач протягом 2022- 2023 років не зверталась до підприємства про надання їй додаткових послуг. Доказів того, що такі обставини мали місце позивачем також не надано.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Розірвано договір оренди землі б/н від 19 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_2 (спадкоємиця ОСОБА_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т.Г. Шевченко) кадастровий номер 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, зареєстрований в Державному реєстрі прав за номерами 6899050, 6899349, 6901510 від 05 вересня 2014 року.
Скасовано державну реєстрацію в Державному реєстрі прав за номерами 6899050, 6899349, 6901510 від 05 вересня 2014 року.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» повернути земельні ділянки з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, в належному агрохімічному стані власнику ОСОБА_1 .
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 пеню за 2022 в сумі 2488 грн 49 коп., пеню за 2023 в сумі 1717грн 72 коп., та індексацію за 2022 в сумі 5858 грн 57 коп., за 2023 в сумі 958 грн 69коп, а також судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем умов договору, а тому є підстави для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі від 19 лютого 2008 року; скасування державної реєстрації в Державному реєстрі прав за номерами 6899050, 6899349, 6901510 від 05 вересня 2014 року та зобов`язання повернути позивачу належні їй земельні ділянки в належному агрохімічному стані.    
Оскільки протягом 2022-2023 років відповідачем порушувалися строки виплати орендної плати, то з урахуванням п.4.7 договору та ст. 267 ЦК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня за 2022 рік в сумі 2488 грн 49 коп., та за 2023 рік – 1717 грн 72 коп.
Суд також дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення суми індексації орендної плати за 2022- 2023 року, визначивши такі суми як за 2022 рік – 5858 грн 57 коп. та за 2023 рік – 958 грн 69 коп.
В апеляційній скарзі ТОВ «Південь Агро Інвест», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідач виконав у повному обсязі зобов`язання за договором оренди та заборгованість відсутня.
Крім того, судом залишися поза увагою те, що відповідач як на підставу несвоєчасної виплати орендної плати посилався на форс-мажорні обставини (непереборної сили), а саме введення в Україні воєнного стану, що є загальновідомою обставиною і не потребує додаткового доказування.
Так само судом необґрунтовано рішення в частині повернення земельних ділянок в належному агрохімічному стані та як воно буде виконуватися.
До того ж задовольняючи вимоги про скасування державної реєстрації договорів земельних ділянок, суд вийшов за межі своїх повноважень та не врахував положення ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що доводи апеляційної скарги є безпідставними. 
У судове засідання сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином ( а.с. 120, 121, 129). Від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника. Проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.
У зв`язку з викладеним суд розглядав справу у відсутність сторін , відповідно д ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори 05 вересня 2014 року, є власником трьох земельних ділянок, що розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 4,8975га з кадастровим номером 4825486300:06:000:0672; площею 0,7694га з кадастровим номером 4825486300:01:000:0255; площею 0,3341га з кадастровим номером 4825486300:06:000:0335.
Відповідно до Додаткової угоди до Договору оренди землі від 19 лютого 2008 року, укладеної 19 вересня 2018 року, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ПСП «ім. Т. Г. Шевченка» та новий орендар ТОВ «Південь Агро Інвест» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди чотирьох земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672 (ділянка № 1), 4825486300:01:000:0255 (ділянка № 2), 4825486300:06:000:0335 (ділянка № 3), 4825486300:01:000:1003( ділянка № 4) строком до 31 грудня 2025 року. Сторони обумовили, що строк виплати орендної плати – не пізніше 01 вересня поточного року.
25 січня 2019 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Південь Агро Інвест» додаткову угоду, у якій сторони домовились викласти п. 4.1 та 4.3 Договору оренди в новій редакції, а саме, додатковою угодою було узгоджено та визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 15,15% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає: земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 4825486300:06:000:0672) – 22326 грн 05 коп за рік; земельна ділянка № НОМЕР_2 (кадастровий номер 4825486300:01:000:0255) – 3507 грн 44 коп за рік; земельна ділянка № НОМЕР_3 (кадастровий номер 4825486300:06:000:0335) – 1523 грн 05 коп за рік; земельна ділянка № НОМЕР_4 (кадастровий номер 4825486300:01:000:1003) – 45 грн.59 коп за рік.
За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі або у іншій формі, що визначаються та погоджуються сторонами додатково.
Додаткові послуги за рахунок підприємства: надати техніку для оранки та культивації присадибної ділянки безкоштовно до 0,50 га; доставка води (по собівартості); надання автотранспорту для поїздки в межах району 1 раз на рік, при цьому витрати на паливно-мастильні матеріали несе орендар; матеріальна допомога у зв`язку зі смертю орендодавця у розмірі 1000 грн; одноразова матеріальна допомога у розмірі 2000 грн при важкій хворобі на розгляд керівника; солома один причеп з доставкою; транспорт для ритуальних послуг; матеріальна допомога у разі народження дитини зареєстрованої на території сільської ради у розмірі 3000 грн; матеріальна допомога у разі одруження орендодавця або його дитини, якщо родина проживатиме на території сільської ради у розмірі 5000 грн на сім`ю.
Згідно з п.4.4. Додаткової угоди від 19 вересня 2018 року обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування.
Пунктом 4.7 Додаткової угоди від 19 вересня 2018 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Згідно з платіжною інструкцію № 2086 від 11 квітня 2023 року ТОВ "Південь Агро Інвест" виплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2022 рік в сумі 22 058 грн 71 коп. 
Згідно з платіжною інструкцію № 8493 від 17 листопада 2023 року ТОВ "Південь Агро Інвест" виплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2023 рік в сумі 22022 грн.02 коп.
Так, частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 1 Закону України «Про орендну землі» визначено, що оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про орендну землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом статті 15 Закону України «Про орендну землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про орендну землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Положеннями статті 24 Закону України «Про орендну землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
За положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про орендну землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Згідно з положенням частини першої статті 34 Закону України «Про орендну землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
 
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію – значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплату у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Щодо вимог про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок, скасування державної реєстрації іншого речового права.
Судом встановлено, що за умовами узгодженого сторонами Додаткового договору оренди орендар зобов`язаний виплачувати орендну плату до 01 вересня поточного року.
Згідно з дослідженими доказами відповідач орендну плату за 2022 - 2023 роки позивачу виплатив з порушеннями строків.
Відповідно до наведених норм права це є суттєвими порушеннями умов договору, що позбавили позивача права на те, на що вона розраховувала, погоджуючись на укладення договору оренди (стаття 651 ЦК України). За такого, такі порушення утворюють системність та дають підстави для розірвання договору оренди. 
Доводи відповідача про те, що внаслідок вторгнення військ Російської Федерації, в умовах дії непереборної сили, майже всі працівники підприємства покинули територію області та відновлення діяльності підприємства відбулося лише на початку 2023 року, що обумовило затримку виплати орендної плати за 2022 рік, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів про неможливість виконання зобов`язань щодо перерахування орендної плати на банківський рахунок позивача. 
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21».
Таким чином позовні вимоги про розірвання договору оренди землі, укладеного 19 лютого 2008 року, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеними і такими, що підлягають задоволенню та як наслідок правильно задовольнив вимоги про повернення власнику землі орендованих земельних ділянок.
При цьому колегія суддів вважає, що вимоги про скасування державної реєстрації в Державному реєстрі прав за номером 6899050, 6899349, 6901510 від 05 вересня 2014 року, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки наслідком розірвання договору оренди землі за рішенням суду, є припинення права оренди за цим договором, що є підставою для державної реєстрації інших речових прав відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За такого рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації в Державному реєстрі прав необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди землі та пені за порушення строків виплати орендної плати.
Як вбачається з позовної заяви та наданих позивачем письмових пояснень до суду, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити на її користь орендну плату за чотири земельні ділянки, які зазначені в договорі оренди, а саме земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 4825486300:06:000:0672), земельна ділянка № НОМЕР_2 (кадастровий номер 4825486300:01:000:0255), земельна ділянка № НОМЕР_3 (кадастровий номер 4825486300:06:000:0335), земельна ділянка № НОМЕР_4 (кадастровий номер 4825486300:01:000:1003). З наданих суду доказів видно, що позивач є власником трьох земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335.
За 2022 рік відповідач сплатив позивачу орендну плату у розмірі 22058 грн 71коп ( як за чотири земельні ділянки), а за 2023 рік – 22022 грн02 коп (як за три земельні ділянки).
Судом встановлено, що орендна плата виплачена позивачу в повному обсязі.
Рішення суду в цій частині позивачем не оскаржувалося.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що з ухваленим рішенням суду повністю погоджується.
При вирішенні справи судом також встановлено невнесення орендарем орендної плати у строки, визначені додатковою угодою до договору, тобто наявність підстав для стягнення з відповідача пені у відповідності до п.4.7 додаткової угоди.
Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України).
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст.546 ЦК України).
В силу ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як встановлено після відрахування податків та обов`язкових платежів розмір орендної плати за рік становить 22022 грн 02 коп.
За умовами договору орендодавець має право на отримання пені за затримку у виплаті орендної плати в розмірі 0.1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.4.7 додаткової угоди).
Оскільки сторони у договорі оренди землі передбачили відповідальність орендаря у вигляді стягнення пені у разі прострочення виплати орендної плати, і як вже було зазначено у цій постанові відповідач не довів наявність підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання умов договору, суд першої інстанції правильно визначився із доведеністю позовних вимог в цій частині. 
Хоча суд першої інстанції при обчисленні розміру пені застосувавши положення п. 1ч. 2 ст. 258 ЦК України не звернув уваги на те, що строки позовної давності були подовжені, та позивачем не пропущені, проте рішення суду в цій частині сторонами не оскаржувалось, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни рішення суду в цій частині.

Щодо стягнення невиплаченої індексації за договором оренди землі. 
Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про оренду землі» обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Сторони у справі у додатковій угоді до договору оренди землі визначили в пункті 4.4., що обчислення розміру орендної пати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексу індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). При цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше).
Тобто сторони домовилися, що орендна плата виплачується з урахуванням коефіцієнту індексації, який вираховується станом на 01 січня року виплати/нарахування, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість зазначеної позовної вимоги.
За такого рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації в Державному реєстрі прав необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України перерозподілу підлягають судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Стягненню  з ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 підлягає 1073 грн. 60 коп судового збору за розгляд справи в суді першої, та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Південь Агро Інвест» підлягає стягненню 1610 грн 40 коп судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.374-376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2024 року в частині задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації в Державному реєстрі прав за номерами 6899050, 6899349, 6901510 від 05 вересня 2014 року скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» про скасування державної реєстрації в Державному реєстрі прав за номерами 6899050, 6899349, 6901510 від 05 вересня 2014 року відмовити.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 1073,60 грн судового збору за розгляд справи в суді першої.
Рішення суду в іншій частині залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» 1610,40 грн судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська 

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О. Тищук 

Повний текст постанови складено 13 січня 2025 року.