Дата документу 29.01.2025 Справа № 333/5806/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Єдиний унікальний № 333/5806/21                                Головуючий в 1-й інстанції – Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/807/47/25                                                Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2025 року                                                        місто Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів:         Подліянової Г.С.,
        Гончар М.С.,
секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталія Григорівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гармашов Георгій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на квартиру,
 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року, повний текст якого складено 14 червня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 05 січня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., вартість квартири складала 148 112 грн. 
26 березня 2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене заочне рішення у справі № 333/710/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, яким суд витребував від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вищевказану квартиру. Судове рішення мотивоване тим, що вказана квартира була продана відповідачу невідомими особами з використанням підробленого паспорту.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року заочне рішення було скасовано та призначено розгляд справи в порядку загального провадження.
09 грудня 2020 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя провадження у справі № 333/710/18 закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .
В позові зазначається, що із державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачві стало відомо, що 27 червня 2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири, реєстровий номер 1142, за яким ОСОБА_3 продав належну позивачеві квартиру ОСОБА_2 , який на даний час проживає у зазначеній квартирі.
 
Позивач ОСОБА_1 вважає, що був незаконно, проти його волі, позбавлений власності на вказану квартиру, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого права.
 
Ураховуючи викладене, просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстровий номер 1142, укладений 27 червня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., недійсним; 
 
витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 493243023101.
 
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гармашов Г.М., про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на квартиру.
Зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що 27 червня 2019 року між ним та ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_3 , було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г.
Під час укладання договору було встановлено, що вказана квартира належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району 12 березня 2012 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2019 року по справі № 333/7107/18.
Вказаним заочним рішенням було встановлено, що восени 2014 року ОСОБА_3 втратив свій паспорт громадянина України, та 05 січня 2015 року невідома особа, яка діяла на підставі підробленого паспорту, від його імені уклала з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири. Зазначене, окрім іншого, підтверджується обставинами, які встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке зареєстровані в ЄРДР слідчим СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області 27 травня 2015 року за № 12015080040002448 за ч. 3 ст. 190 КК України за фактом незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .
При цьому, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2019 було скасоване, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння закрите у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_6 .
З огляду на викладені обставини, ОСОБА_7 вважає, що договір купівлі-продажу квартири від 05 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., є недійсним у зв`язку з відсутністю внутрішнього волевиявлення учасника правочину, а саме: ОСОБА_3 , на його вчинення.
Тому ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.01.2025 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , недійсним та визнати за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.
Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 493243023101).
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1816 грн.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гармашов Г.М., про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на квартиру – залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,  ОСОБА_2  в особі представника – адвоката Полуляха С.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про витребування від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірної квартири та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.
Вважає помилковими висновки суду про те, що він володіє спірною квартирою без достатніх правових підстав, адже набув право власності на неї за нотаріально посвідченим договором, коли заочне рішення було чинним і було скасоване значно пізніше за заявою відповідача.
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 і його представник адвокат Беклеміщев О.В. повторно не з`явилися. Справа неодноразово відкладалася розглядом за клопотанням представників сторін, у тому числі для укладення позивачем договору з іншим адвокатом, для укладення мирової угоди, тощо. Представник ОСОБА_2 адвокат Мухіна Л.С. просила розглядати справу за відсутності позивача і його представника, зазначивши про неможливість укладення мирової угоди. На своєму клопотанні про зупинення провадження у справі не наполягала і просила його не розглядати. Суд визнав причини повторної неявки позивача і його представника адвоката Беклеміщева О.В. неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті. 
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_2 адвоката Мухіної Л.С., яка підтримала апеляційну скаргу і просила про її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи те, що заявник апеляційної скарги просить переглянути рішення суду першої інстанції в межах задоволених позовних вимог за первісним позовом, решта оскаржуваного судового рішення колегією не переглядається.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №  НОМЕР_1 , виданого 12 березня 2012 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району, власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 . 
Право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру зареєстровано ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 16 березня 2012 року.
05 січня 2015 року між  ОСОБА_3  та ОСОБА_1  укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Гармашовим А.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 1. Того ж дня зареєстровано право власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру у Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно за номером 32020254.
З матеріалів справи відомо, що 27 травня 2015 року донька ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернулася до Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12015080040002448.
20 грудня 2017 року ОСОБА_1 зареєструвався у спірній квартирі.
20 грудня 2018 року ОСОБА_3 через свого представника Косякову З.М. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, яким просив витребувати у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вищевказану квартиру.
10 травня 2019 року право власності ОСОБА_3 на квартиру відновлено у Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно.
27 червня 2019 року між ОСОБА_3 , від імені якого діяла його донька ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Хамулою Н.Г., та зареєстровано в реєстрі за № 1142.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 249671232 за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2019 року.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 13 листопада 2019 року заочне рішення від 26 березня 2019 року у справі № 333/710/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 скасовано та призначено розгляд справи в порядку загального провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3  помер, у зв`язку з чим, 09 грудня 2020 року ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя провадження у вказаній справі закрито.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині витребування майна від ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав ОСОБА_1 добросовісним набувачем спірної квартири та виходив з того, що майно вибуло з володіння останнього не з його волі, а внаслідок ухвалення заочного рішення, про яке він не знав, і яке в подальшому було скасоване у встановленому законом порядку.
Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками місцевого суду виходячи з такого.
Так, згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ЦК України).
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частини перша та друга статті 328 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього (згідно із частиною першою статті 330 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа.
Вирішуючи питання про витребування у відповідача спірної квартири, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 не мав права власності вказане майно, а тому не мав права на укладення договору купівлі-продажу, оскільки заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2019 року, яким спірну квартиру було витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , було скасовано у встановленому законом порядку.
Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що на час укладення правочину ОСОБА_3 відновив своє право власності на спірну квартиру і як власник розпорядився нею, уклавши відповідний договір з ОСОБА_2 .
Заочне рішення було скасоване ухвалою суду першої інстанції 13 листопада 2019 року, в той час як договір купівлі-продажу спірного майна між ОСОБА_3 , в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла його донька ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 був укладений 27 червня 2019 року, тобто до скасування заочного рішення.
На момент укладення правочину судове рішення було чинним, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником квартири значився ОСОБА_3 , а відтак ОСОБА_2 не мав підстав вважати, що вказана квартира належить іншій особі і що продавець не має права на укладання відповідного договору.
За результатами перегляду заочного рішення позов ОСОБА_3 був залишений без розгляду у зв`язку зі смертю останнього. 
Досудове розслідування по кримінальному провадженню не завершене.
Позивач ОСОБА_1 після укладення договору купівлі-продажу в спірну квартиру не вселявся, витрат по її утриманню не ніс.
Фактично квартира залишилася у користуванні ОСОБА_3 , який за свого життя відновив своє право власності в установленому законом порядку.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 на день укладення договору з ОСОБА_2 мав право вчинення даного правочину, а відтак останній набув право власності на спірну квартиру в установленому законом порядку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року, ухваленій у справі № 922/3537/17, зазначила, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови).
Також Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 вересня 2023 року, ухваленої за результатами розгляду справи № 462/6637/21 зазначив, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно). Поза увагою апеляційного суду залишилось те, що вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна необхідно оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна. При цьому спірне приміщення вибуло з володіння позивача внаслідок помилки та незаконного рішення органу судової влади, як органу державної влади. При цьому ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).
Звернення доньки ОСОБА_3 у травні 2015 року до правоохоронних органів із заявою про те, що невідома особа при укладанні від його імені цивільно-правової угоди з відчуження його квартири використала підроблені документи на квартиру, внесення на підставі цієї заяви відомостей до ЄРДР 27.05.2015 за ознаками правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.190 ККУ, звернення  ОСОБА_3 у 2018 році із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, задоволення вказаного позову судом, укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, волевиявлення власника спірної квартири  ОСОБА_3 на вчинення даного правочину було вільним та відповідало внутрішній волі останнього.
Скасування заочного рішення судом першої інстанції після набуття ОСОБА_2 спірної квартири у власність, смерть ОСОБА_3 , залишення його позову без розгляду не є підставою для висновку про неправомірне набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність витребування спірного майна у ОСОБА_2 ..
Порушені права ОСОБА_1 підлягають відновленню у інший спосіб. 
З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, невірно визначив природу спірних правовідносин, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині витребування від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірної квартири.
Виходячи із зазначеного, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині – скасуванню із відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.
У відповідності до норм частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, то сплачений ним судовий збір в сумі 1362,00 грн. підлягає компенсації за рахунок ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 рокув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування від ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 493243023101) скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1362,00 гривень (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок).
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
Дата складання повної постанови  31 січня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча                                                                        І.В. Кочеткова

Судді:                                                                                Г.С. Подліянова

М.С. Гончар