ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/11226/24 Справа № 201/9568/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року про зупинення провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2020 року АТ КБ “Приватбанк” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року провадження у цивільній справі №201/9568/20 за позовом АТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.
В апеляційній скарзі АТ КБ “Приватбанк” просить ухвалу суду від 24 жовтня 2024 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У жовтні 2020 року АТ КБ “Приватбанк” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т.1 а.с.1-3).
       Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 09 жовтня 2020 року відкрито провадженні у цій справі (т.1 а.с.36, 37).
       Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 січня 2021 року задоволено позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк”. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № DNU0G108441446 від 02 серпня 2007 року в розмірі 294192,67 доларів США, що еквівалентно 7996156 грн. 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (код ЄДРПОУ 14360570) у рахунок повернення судових витрат судовий збір у розмірі 119942 грн. 31 коп. (т.1 а.с.50-53).
       Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року у цивільній справі №201/9568/20 за позовом АТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано та призначено вказану цивільну справу до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.108, 109).
       26 червня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Доманський В.П. звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, посилаючись на те, відповідач ОСОБА_1 був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією пов`язаної зі збройною агресією та введенням в Україні військового стану та на теперішній час відповідач проходить військову службу безпосередньо в зоні бойових дій (т.3 а.с.66, 67). 
       Оскарженою ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року провадження у цивільній справі №201/9568/20 за позовом АТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України (т.3 а.с.96, 97).
       Однак погодитися з такими висновками суду неможливо виходячи з наступних підстав.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
       Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
       Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
       Згідно зі статтею 1 Закону України “Про Збройні Сили України” Збройні Сили України – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
       Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
       Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”).
       У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово в подальшому продовжений.
       Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1
статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.
       Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.
       Положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.
       Провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи.
       Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №552/2497/22.
       Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду: від 09 листопада
2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21, від 14 лютого 2024 року справа №466/8799/22.
       Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Відповідно до довідки № 3273 від 05 липня 2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) з 28 червня 2023 року по теперішній час (т.3 а.с.71).
       Згідно довідки № 1738 від 20 травня 2024 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 13 березня 2024 року по теперішній час (а.с.69).
       Відповідно до довідки №1/96/1508 від 18 червня 2024 року, виданої командиром  військової частини НОМЕР_3 ,  про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України №1/96/1508 від 18 червня 2024 року, солдат ОСОБА_1  в період з 14 березня 2024 року по 18 червня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій області. Підстава: наказ командира військової частини  НОМЕР_3  (по стройовій частині) від 14 березня 2024 року  №74. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (т.3 а.с.70). 
       Однак, слід зазначити, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на час постановлення оскарженої ухвали суду про зупинення провадження у справі від 24 жовтня 2024 року, військова частина НОМЕР_3 , в якій проходить військову службу відповідач ОСОБА_1 , станом на цей час - 24 жовтня 2024 року переведена на воєнний стан або залучення до проведення антитерористичної операції.
Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив належним чином вказані обставини та дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у цій справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.
       За таких обставин, враховуючи викладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”  - задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року про зупинення провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”  до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 25 грудня 2024 року.

       Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді М.О.Макаров

                                                                                                                О.В.Свистунова