Справа № 455/2415/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю. П. 
Провадження № 33/811/1772/24                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

       10 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю захисника – адвоката Гончарова М.С. (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гончарова Михайло Сергійовича, з доповненнями, на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

               вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
               Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України, місце знаходження: м.Київ, вул.Липська, будинок №18/5, поштовий індекс 01601, отримувач коштів: ГУК м. Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
               Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 05.10.2024 року о 22 годині 40 хвилин в с.Буньковичі, вул.Хирівська, №56, Самбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Чехія), в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
               Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Гончаров М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
               В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.
               Зазначає, що судом першої інстанції було не надано жодної оцінки наявним в матеріалах доказах.
               Захисник – адвокат Гончаров М.С. подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просить зупинити провадження до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби. 
               Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено на момент складання протоколу, що він до цього моменту і на час ознайомлення із протоколом, під час надання пояснень має право на професійну правничу допомогу, що він має право на оскарження рішень чи дій посадових осіб шляхом звернення до суду, а також має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
               Зауважує, що всупереч положенням п. 9 та п. 15 розділу Інструкції №1376 до протоколу взагалі не було внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності, хоча ця обставина теж має значення при кваліфікації дій особи, а також в нього не було відібрано будь-яких пояснень, в тому числі і на окремому аркушів.
               Зазначає, що        судом першої інстанції безпідставно було враховано рапорти як належні і допустимі докази в цій справі.         
               Вказує, що перед проведення огляду з використанням газоаналізатора «Drager» не проводився контрольний забір повітря.
               Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , має особливий правовий статус, і на останнього не поширюються положення Інструкції №1452/735 та Порядку 1103.
               Крім цього, огляд на стан сп`яніння військовослужбовця проведено не уповноваженої особою, за результатами якого складено протокол від 06.10.2024 з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, а отже вважається недійсним.
               18.12.2024 року ОСОБА_1 подав на адресу суду пояснення, в яких просить під час розгляду справи та постановленні відповідного рішення, навіть якщо визнаватимуть винним, не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки це право зараз потрібно першочергово саме для несення військової служби.
               Зазначає, що авто використовує для підвезення особового складу, доставки боєкомплектів і провізії, евакуації поранених.
               У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився. 
               Заслухавши виступ захисника – адвоката Гончарова М.С., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
               Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
               Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
               Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
               Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
               Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР 1 №143898 від 06.10.2024 року, рапортом інспектора СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області від 06.10.2024 року, рапортом старшого інспектора-чергового відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 06.10.2024 року, тестуванням на алкоголь до протоколу серії ЕПР 1 №143898 від 06.10.2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями ОСОБА_1 від 05.10.2024 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.10.2024 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №143880 від 05.10.2024 року, відеозаписом події від 05.10.2024 року, з яких відомо, що ОСОБА_1 05.10.2024 року о 22 годині 40 хвилин в АДРЕСА_1 , керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Чехія), в стані алкогольного сп`яніння.
               Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог 2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
               Переглядаючи доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , має особливий правовий статус, і на останнього не поширюються положення Інструкції №1452/735 та Порядку 1103, також те, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця проведено не уповноваженої особою, за результатами якого складено протокол від 06.10.2024 з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, то апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та вважає такі доводи безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.
               Так, згідно з п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.10.2016 року № 515 (далі - Інструкція), дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.
               Таким чином, положення даної Інструкції поширюються тільки на взаємовідносин щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України.
               Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
               Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
               Даний порядок визначає процедуру огляду осіб, які керують транспортним засобом, водночас положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, а перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводять працівники поліції.
               Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.
               З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в АДРЕСА_1 , тобто поза межами території будь-якої військової частини, адвокат І.Стрункова в суді першої інстанції та адвокат Гончаров М.С. в суді апеляційної інстанції не надали жодних документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 під час його зупинки виконував обов`язки військової служби.
               Щодо клопотання захисника – адвоката Гончарова М.С. про зупинення провадження у справ, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 , апеляційний суд звертає увагу на таке.
               Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
               Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
               Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
               Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено право суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП за обставин, наведених захисником у його клопотанні.
               Крім цього, якщо певні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).
               01.05.2022 року набрав чинності Закон № 2201-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», яким були внесені зміни у чинний КПК щодо зупинення кримінального провадження. У КУпАП такі зміни цим законом не були внесені. Це свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення кримінального провадження в умовах воєнного стану.
               Це обумовлено тим, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до КПК участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справі про адміністративне правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП. Стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.
               Враховуючи це, застосування норм КПК до правовідносин у даній справі за аналогією закону не видається можливим.
               Слід також зауважити, що строки притягнення до кримінальної відповідальності є більш тривалими ніж строки накладення адміністративного стягнення та порядок їх обчислення є різним.
Що стосується прохання ОСОБА_1 не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки це право зараз потрібно першочергово саме для несення військової служби, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, та передбачає штраф на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння.
Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
               Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
               Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
               Отже, постанова суду першої інстанції є законна і обґрунтована, підстав для її скасування в частині визнання ОСОБА_1 винним та накладення адміністративного стягнення, наведених в апеляційній скарзі захисника – адвоката Гончарова М.С., апеляційний суд не знаходить.
               Водночас, відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України.
               Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .
               За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід змінити, а саме виключити посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору.
               Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гончарова Михайла Сергійовича, з доповненнями, - задоволити частково. 
       Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити. 
       Виключити з резолютивної частини постанови посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.
       В іншій частині постанову залишити без змін. 
       Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя          М.Ф.Романюк