ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 березня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/2118/24
Головуючий у першій інстанції – Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/541/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                     головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                     суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.
                                     секретар: Шкарупа Ю.В., Герасименко Ю.О.     
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно (суддя Гагаріна Т.О.), ухвалене у м.Ніжин, повний текст рішення складено 26 грудня 2024 року,

                                   В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку розміром 0,05 га, з кадастровим номером 7410400000:04:017:0117 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді невизначеної 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала їй на праві спільної сумісної власності. Спадщину ще за життя прийняв її чоловік – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 серпня 2014 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яка своєчасно подала заяву про прийняття спадщини. 05 березня 2024 року позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Турчин А.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру та земельну ділянку, але їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно спадкодавця. За доводами ОСОБА_1 , в позасудовому порядку оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 вона не може, оскільки оригінал свідоцтва втрачено, а органу приватизації при механічному заводі на сьогоднішній день не існує, ПАТ «Ніжинський механічний заводі» перебуває в процедурі банкрутства з 22 червня 2020 року, витяг з державного реєстру речових прав на земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером 7410400000:04:017:0117 теж втрачено.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2024 року позов задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,05 га кадастровий номер 7410400000:04:017:0117 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду мотивовано тим, що ст.392 ЦК України дозволяє визнавати право власності у разі, коли воно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, суд вважав можливим визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,05 га кадастровий номер 7410400000:04:017:0117 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з втратою позивачкою правовстановлюючих документів. Оскільки з 13 квітня 2021 року, тобто з часу відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, почався перебіг позовної давності, при цьому позивач звернулася до суду 01 квітня 2024 року,  тобто до спливу трирічного строку позовної давності.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою звернення ОСОБА_1 як з позовом до Ніжинської міської ради по справі №740/3837/20, так і з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по справі №740/2118/24 була та обставина, що приватний нотаріус Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру та на земельну ділянку, оскільки позивачка не надала оригіналів право установчих документів на спадкове нерухоме майно. Отже, на думку відповідачки, позивачка дізналась про порушення свого права на оформлення спадкового майна ще у вересні 2020 року, в той час як з позовом звернулася 29 березня 2024 року, що вказує на пропуск нею трирічного строку позовної давності. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Кубрак Ю.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує, що загальний строк позовної давності розпочався з моменту винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто порушено право позивача з 05 березня 2024 року. Вважає, що строк позовної давності при зверненні до суду 01 квітня 2024 року не порушений, оскільки він продовжується на строк дії карантину та воєнного стану. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1993 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.20-21).
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який зареєстрували 26.05.1950 (а.с.12).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8) і після її смерті спадкова справа  не заводилася (а.с.13-14). Згідно довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 26.08.2020 № 393 на день смерті ОСОБА_5 разом з нею у квартирі АДРЕСА_1 проживав її чоловік ОСОБА_4 (а.с.9).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). За життя 22.08.2014 ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленським В.В., яким на все своє майно, яке залишиться після його смерті, заповів на користь ОСОБА_1 (а. с. 7).
Відповідно до довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 03.03.2020 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.02.1993 органом приватизації при Ніжинському механічному заводі згідно розпорядження №12 від 17.02.1993.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 286248166 від 23.11.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7410400000:04:017:0117 площею 0,05 га зареєстровано за ОСОБА_6 
25.07.2016 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. щодо майна померлого ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 41/2016 за заявами онуків померлого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про прийняття спадщини за правом представлення. 11.10.2016 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Балонська Т.О.(а.с. 76-100).
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.03.2017 у справі №740/3887/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31.05.2017 та постановою Верховного Суду від 14.11.2018, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленського В.В. про визнання нікчемним заповіту, складеного від імені ОСОБА_4 і посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленським В.В. 22.08.2014 за р. № 844.
Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.01.2021 позов ОСОБА_1 до Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно – задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.04.2021 заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.01.2021 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно відмовлено у зв`язку з тим, що позов подано до неналежного відповідача.
Позивач 05.03.2024 звернулася до приватного нотаріуса Турчин А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , але  постановою приватного нотаріуса від 05.03.2024 року Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. , ОСОБА_1   відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, а також у зв`язку з наявністю спору який перебуває на розгляді у суді.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,05 га кадастровий номер 7410400000:04:017:0117 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачем доведено належними, достатніми та переконливими доказами наявність прав на успадковане нерухоме майно, на яке нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. При цьому аргументи відповідача про те, що про порушене право позивач міг дізнатися раніше, ніж він стверджує, мають ґрунтуватись не на можливих, а на конкретних обставинах, що підтверджуються наданими у справі належними доказами, за яких суд може однозначно (достеменно) встановити момент, коли особа могла довідатись про порушення його прав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) наведено правовий висновок про те, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для позивачки строк позовної давності розпочався з моменту скасування рішення суду першої інстанції та з набранням законої сили постанови Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року, якою їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Саме по собі усне звернення до нотаріуса з проханням оформити право власності на спадкове майно та усна відмова у такому оформленні не свідчать про початок перебігу строку позовної давності.
Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.  
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків  суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                  У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Вивний текст постанови складено 19.03.2025 року.

        Головуючий:                                          Судді: