Головуючий І інстанції: Садова М.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 р. 	Справа № 520/20401/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північно-східного офісу Держаудитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,  по справі № 520/20401/21
за позовом             Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф"  
до             Північно-східного офісу Держаудитслужби                    
про визнання протиправним та скасування висновку,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф"звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Північно-східного офісу Держаудитслужби, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати висновок Північно-східного офісу Держаудитслужби від 28 вересня 2021 року про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-04-22-004870-с.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасова висновок Північно-східного офісу Держаудитслужби від 28 вересня 2021 року про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-04-22-004870-с.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Північно-східного офісу Держаудитслужби на користь позивача судовий збір у сумі 2270,00 грн.
Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про те, що в результаті моніторингу публічної закупівлі установлено порушення переможцем кваліфікаційного критерію, який передбачений ст. 16 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», а тому у відповідності до абзацу 2 пункту 1 частини 1 ст. 31 позивач мав відмовити у тендерній документації. Однак, позивач цього не зробив, а навпаки, визнав ТОВ «Оптсервіс» переможцем торгів та уклад договір 02.06.2021 № 14-ВТ-2021. Переможцем торгів не надано усіх документів, які б підтверджували виконання ним аналогічного договору щодо виконання умов договору про ціну договору з усіма додатковими угодами до нього, що є невід`ємною частиною основного договору. Позивач наводить дані про те, що укладений за результатами публічного закупівлі договір повністю виконаний, однак звіт про його виконання не опубліковано на вебпорталі уповноваженого органу. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем розроблено тендерну документацію для підготовки тендерних пропозицій на закупівлю товару: код за ДК 021:2015:18410000-6 Спеціальний одяг (спеціальний одяг для працівників системи екстреної медичної допомоги: костюм літній жіночий (сорочка та штани), костюм літній чоловічий (сорочка та штани) /а.с. 12-14/.
Переможцем торгів на закупівлю товару: код за ДК 021:2015:18410000-6 Спеціальний одяг (спеціальний одяг для працівників системи екстреної медичної допомоги: костюм літній жіночий (сорочка та штани), костюм літній чоловічий (сорочка та штани) ТОВ «Оптсервіс». Дані обставини підтверджено протоколом розгляду тендерних пропозицій від 18.05.2021 № 117/1 /а.с. 15/.
02 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «Оптсервіс» укладено договір про закупівлю товарів № 14-ВТ-2021. Предмет договору товар: код за ДК 021:2015:18410000-6 Спеціальний одяг (спеціальний одяг для працівників системи екстреної медичної допомоги: костюм літній жіночий (сорочка та штани), костюм літній чоловічий (сорочка та штани). Дані обставини підтверджено копією укладеного договору та додатком № 1 до нього «Специфікацією», яка містить загальну вартість з ПДВ становить 2118120,00 грн (далі договір) /а.с. 28-31/.
Згідно з додатковою угодою до договору ціна цього договору становить 2117940,00 грн, в т. ч. ПДВ 352990,00 грн. Додаток № 1 до договору викладно у новій редакції та загальна вартість з ПДВ становить 2117940,00 грн /а.с.33/.
Умови виконання договору підтверджено платіжними доручення від 07.07.2021 № 3122, від 30.06.2021 № 3024, 22.06.2021 № 2795, від 13.07.2021 № 3200, від 22.07.2021 № 3327 та видатковими накладними від 22.06.2021 № ОП-0000037, від 20.07.2021 № ОП-0000045, від 13.07.2021 № ОП-0000044, від 06.07.2021 № 0000039, від 29.06.2021 № ОП-0000038 /а.с. 34-43/.
Відповідач у період з 27.09.2021 по 28.09.2021 проведено моніторинг процедури закупівлі UA-2021-04-22-004870-с /а.с. 6-8/.
Відповідно до висновку відповідача про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-04-22-004870-с установлено порушення із сторони позивача абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі». Зобов`язано усунути порушення шляхом припинення зобов`язань по договору відповідно до вимог чинного законодавства. У висновку зазначено, що в тендерній документації відсутні інформація про відповідність установленому кваліфікаційному критерію щодо наявності документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного за предметом закупівлі договору, чим порушено пп 5.3.3 п. 5.3 ч.5 Розділу 3 тендерної документації /а.с. 6-9/.
Позивачем подано заперечення на оспорюваний висновок відповідача та зазначено про відсутність підстав для усунення порушень, шляхом припинення зобов`язань за укладеним договором від 02.06.2021 /а.с. 10-11/.
Не погодившись з висновком Північно-східного офісу Держаудитслужби від 28 вересня 2021 року про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-04-22-004870-с, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов виходив з наявності підстав для визнання протиправним оскаржуваного висновку відповідача, з огляду на невідповідність такого висновку, як акту індивідуальної дії, критеріям обґрунтованості та вмотивованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами учасники (резиденти та нерезиденти) всіх форм власності та організаційно-правових форм беруть участь у процедурах закупівель/спрощених закупівлях на рівних умовах.
Замовники забезпечують вільний доступ усіх учасників до інформації про закупівлю, передбаченої цим Законом.
Замовники не мають права встановлювати жодних дискримінаційних вимог до учасників.
Згідно частини 1 статті 16 цього ж Закону замовник вимагає від учасників процедури закупівлі подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям.
У частині 2 цієї статті зазначено, що замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв: 1) наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій; 2) наявність в учасника процедури закупівлі працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; 3) наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного (аналогічних) за предметом закупівлі договору (договорів); 4) наявність фінансової спроможності, яка підтверджується фінансовою звітністю.
Згідно з п 5.3.3. розділу 5 тендерної документації, замовник (позивач у справі) вимагає від учасників подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям, а саме: довідку у довільній формі про виконання аналогічного договору, яка повинна включати інформацію щодо замовника, предмета закупівлі, номеру, дати укладення договору та обсягу; аналогічний договір, що наведено у довідці, з його невід`ємними частинами (додатковими угодами, додатками) з обов`язковим наданням підтверджуючих документів щодо виконання цього договору (видаткові накладні, акти приймання передачі товару, та/або лист відгук від контрагента про виконання учасником в повному обсязі аналогічного за предметом закупівлі договору /а.с. 12-14/.
Колегією суддів встановено, що у складі тендерної документації ТОВ «Оптсервіс» надано довідку від 05.05.2021 № 011/001 про виконання аналогічних договорів, укладеного та виконаного учасником у повному обсязі, якісно та в строк. Згідно з даних довідки ТОВ «Оптсервіс» має довід виконання аналогічних договорів, укладених між останнім та ФОП ОСОБА_1 (договір від 20.06.2020 № 196/20, ціна договору 3336000,00 грн) та із Військовою частиною НОМЕР_1 Національна гвардія України (договір від 22.04.2020 № 167/РС/2020, ціна договору 87612,00 грн, видаткова накладна від 16.06.2020 № ОП-0000019 на суму 87612,00 грн, звіт про викоання договору від 05.01.2021).
Відповідач стверджує про те, що договір від 22.04.2020 на суму 87612,00 грн, не підтверджує інформацію, зазначену у довідці учасника, про виконання такого договору у повному обсязі, а відтак не відповідає вимогам пп 5.3.3 п. 5 розділу І «Загальні положення» кваліфікаційні критерії відповідно до ст. 16 Закону, підстави, встановлені ст. 17 Закону, та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством до тендерної документації.
Колегія суддів вважає вказані доводи суд необґрунтованими, оскільки ненадання усіх документів, які підтверджуються виконання вказаного договору у повному обсязі не змінює собою факту та предмету укладення такого договору, а лише деталізує порядок його виконання, а тому не свідчить про невідповідність ТОВ «Оптсервіс» кваліфікаційному критерію, установленому статтею 16 ЗУ «Про публічні закупівлі».
Крім того, виконання ТОВ «Оптсервіс» аналогічного договору від 20.06.2020 № 196/20 у повному обсязі підтверджено видатковою накладною від 27.06.2020 № ОП-0000276, який також надавався на підтвердження кваліфікаційного критерію виконання аналогічного договору надається довідка про виконання аналогічного договору, укладеного та виконаного учасником у повному обсязі.
На підставі викладеного, колегія суддів  зазначає, що тендерна пропозиція, подана з документами ТОВ «Оптсервіс» відповідає як вимогам тендерної документації позивача, так і вимогам чинного законодавства України, а тому посилання відповідача на порушення абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 31 ЗУ «Про публічні закупівлі» з боку позивача є безпідставним та необґрунтованим, а відтак у позивача були відсутні правові підстави для відхилення тендерної пропозиції ТОВ «Оптсервіс».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року (справа № 922/2987/20), що з моменту визначення переможця торгів та встановлення відповідності пропозиції позивача вимогам тендерної документації та вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" неможливо відмінити процедуру закупівлі, у порядку, передбаченому статтею 31 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки це нівелює принципи та основні положення Закону України "Про публічні закупівлі". Право на відміну торгів існує лише на стадії до завершення процедури торгів, а не після їх завершення на стадії укладання договору з переможцем. Після укладення договору про закупівлю процедура закупівлі є завершеною.
У цьому випадку відповідач не скористався своїм правом своєчасного здійснення контролю закупівлі до кінцевого строку подання тендерних пропозицій учасниками, а це унеможливило своєчасне реагування позивача на відповідні зауваження у рамках проведення безпосередньо процедури закупівлі (у тому числі щодо внесення змін до тендерної документації), а не вже після укладання договору з переможцем закупівлі.
Аудиторська служба не скористалась своїм правом своєчасного здійснення контролю закупівлі до кінцевого строку подання тендерних пропозицій учасниками, а це унеможливило своєчасне реагування учасника на відповідні зауваження у рамках проведення безпосередньо процедури закупівлі, а не вже після укладання договору з переможцем закупівлі.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.11.2021 (справа № 160/8403/19).
Надаючи оцінку обґрунтованості оскарженого висновку, колегія суддів враховує, що захід реагування у вигляді зобов`язання розірвати укладений договір, що виконаний, є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу корупційним діям і зловживанням.
Однак, встановлені відповідачем порушення, які спростовано встановленими судом фактичними обставинами, носять виключно формальний характер, оскільки не пов`язані із неможливістю забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитком добросовісної конкуренції.
Втручання органу державного фінансового контролю в публічні закупівлі є виправданим виключно у разі, якщо виявлене порушення має негативний вплив для бюджету (зайве витрачання бюджетних коштів). Однак, у висновку про результати моніторингу закупівлі не йдеться про неефективне, незаконне, нецільове використання бюджетних коштів, що не узгоджується із вимогою відповідача про розірвання укладеного за результатами проведеного тендеру договору.
Крім того, згідно з оспорюваного висновку відповідач зобов`язав позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів /а.с. 8/.
Разом з тим, в постанові від 04 травня 2023 року (справа № 160/5890/22) Верховний Суд вказав, що визначення способу усунення виявлених порушень «шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору» не вирішує питання обґрунтованості та вмотивованості спірного висновку як акту індивідуальної дії, оскільки, зокрема, главою 50 ЦК України передбачено більше десяти способів припинення зобов`язання, серед яких, і припинення зобов`язання виконанням.
Аналіз нормативних підстав недійсності правочинів та її наслідків дає можливість дійти висновку, що метою інституту недійсності правочину є повне скасування правочину як юридичного факту, а його застосування має приводити до відновлення стану, який існував до укладення правочину, який суперечить законодавству. Наслідком визнання правочину недійсним є недійсність зобов`язання, породженого таким правочином. У разі припинення договору з підстав, не пов`язаних з його недійсністю (виконання чи розірвання), припиняються зобов`язання за цим договором.
Вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім, недотримання вказаних вимог спричинює юридичну невизначеність, що не є прийнятним.
Враховуючи вищевикладене, «вимога» відповідача про зобов`язання позивача вжити заходів щодо припинення зобов`язань по договору відповідно до вимог чинного законодавства за результатами проведеного тендеру договору з формальних причин не спрямована на досягнення легітимної мети та не є співмірною з нею, оскільки суть "виявлених порушень" не призводить до порушення бюджетних інтересів.
Оскільки оспорюваний висновок за результатами проведеного моніторингу процедури закупівлі встановлює для позивача певні обов`язки, такий висновок є актом індивідуальної дії, що приймається Держаудитслужбою в межах наданих їй повноважень та на виконання покладених на неї завдань, а тому має бути перевірений судом на відповідність пунктів 1, 3 частини другої статті 2 КАС України.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Зобов`язальний характер вимоги щодо усунення правопорушення свідчить про встановлення цього порушення, так і визначення імперативного обов`язкового способу його усунення.
При цьому, можливість усунення виявлених порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанту поведінки), яких слід вжити уповноваженій особі замовника для усунення порушень.
Визначення контролюючим органом такого способу усунення виявлених порушень як «припинення зобов`язань за договором» не вирішує питання обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії, оскільки, підстави припинення зобов`язань врегульовані главою 50 Цивільного кодексу України.
У свою чергу, питання щодо розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України, згідно якої розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідачем не встановлено, що виявлене, на його думку, порушення є істотним та є підставою для припинення зобов`язань за договором та застосування наслідків недійсності/нікчемності договору.
Крім того, усунення виявлених під час проведення моніторингу закупівлі порушень у запропонований в оскаржуваному висновку спосіб призведе до порушення прав та інтересів сторін укладеного договору та матиме негативні наслідки для репутації третіх осіб, що є непропорційним у співвідношенні з виявленим недоліком та стверджуваними порушеннями.
У Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.
Додержання принципу пропорційності означає необхідність дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване відповідне рішення.
Отже, зобов`язавши позивача вжити заходів щодо припинення зобов`язань за договором договору, укладеного за результатами проведеної процедури закупівлі, відповідач порушив принцип пропорційності, а відатк не був спрямований на досягнення легітимної мети.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Щодо доводів відповідача про те, що на виконання умов договору від 02.06.2021 № 14-ВТ-2021 позивачем не опубліковано звіт про виконання договору на вебпорталі уповноваженого органу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі» ( в редакції чинній на момент укладення договору від 02.06.2021) замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме звіт про виконання договору про закупівлю - протягом 20 робочих днів з дня закінчення строку дії договору про закупівлю або його виконання сторонами, або його розірвання.
Відповідно до п. 10.1 договору від 02.06.2021 цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині взаєморозрахунків до повноваго виконання сторонами своїх зобов`язань по договору (п. 10.1 договору).
Таким чином, на час проведення моніторингу, тобто з 27.09.2021 по 28.09.2021, строк дії договору від 02.06.2021 не закінчився, а тому у позивача не виникав обов`язок оприлюднити в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом, інформацію про закупівлю, а саме звіт про виконання договору про закупівлю. Під час розгляду справи суд не установив порушення позивачем вимог п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічну закупівлю» на момент проведення моніторингу, а тому доводи відповідача є необґрунтованими.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про невідповідність оскаржуваного висновку відповідача, як акту індивідуальної дії, критеріям обґрунтованості та вмотивованості, що є підставою для визнання його протиправним, а відтак підлягає скасуванню.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північно-східного офісу Держаудитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 по справі № 520/20401/21  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло