УХВАЛА
 
14 січня 2025 року
м. Київ
справа № 299/1637/22
провадження № 51-7269 впс 23
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши скаргу засудженого ОСОБА_4 на рішення Закарпатського апеляційного суду від 4 грудня 2024 року,
установила:
На адресу Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій ідеться про перегляд згаданого судового рішення в  порядку касаційної процедури.
Перевіривши подану скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.
У силу ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, правової оцінки обставин й не уповноважений ревізувати повноти розгляду, відповідності висновків фактичним обставинам кримінального провадження, вирішувати питання про достовірність доказів, а при здійсненні касаційного перегляду виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій.
Тому згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Крім того, вимога повинна бути сформульована із додержанням принципу юридичної визначеності та статей 436-438 КПК, тобто з урахуванням того, яке рішення  вправі прийняти Суд за наслідками розгляду поданої касаційної скарги. 
У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і  розглядається Судом, зважаючи на ч. 2 ст. 433 КПК, насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. У зв`язку з цим у ст. 427 вказаного Кодексу законодавець установив до змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення поданої скарги без руху.
За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Отже, заперечуючи законність судового рішення, скаржник має навести аргументи щодо наявності перелічених підстав, які зумовлюють необхідність касаційного перегляду.  
Викладеного не було враховано при зверненні до Суду.
Так, засуджений зазначив, що заперечує законність вироку апеляційного суду. Натомість за матеріалами провадження за скаргою згаданий суд постановив ухвалу. 
Водночас засудженим у прохальній частині поданої скарги не сформульовано конкретної вимоги щодо рішення, яке відповідно до ст. 436 КПК має право ухвалити Суд за наслідками касаційного розгляду. Замість цього міститься лише прохання про приєднання скарги до матеріалів кримінального провадження.
За відсутності у касаційній скарзі належно сформульованої конкретної вимоги Суд позбавлений можливості визначити межі касаційного перегляду та його предмет, а  учасники судового провадження - скористатися процесуальним правом подати заперечення (ст. 431 КПК) та висловити свою позицію.
Крім того, скаржник не виклав обґрунтування незаконності оспорюваного рішення й необхідності його скасування чи зміни на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84-87, 94, 370, 404, 405, 412-414, 419 цього Кодексу. При цьому в скарзі по суті ставляться під сумнів установлені в справі факти, що в  силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Також усупереч ч. 5 ст. 427 вказаного Кодексу до скарги не додано копій судових рішень, засвідчених належним чином, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Недолучення копій судових рішень стає на заваді реалізації положень статей 428, 430 КПК. 
Недодержання при зверненні ст. 427 КПК перешкоджає відкриттю касаційного провадження.
Оскільки скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й  установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала звернення.
У разі необхідності отримання правничої допомоги для складання касаційної скарги засуджений може звернутися до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу».
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                         ОСОБА_3