Номер провадження: 22-ц/813/1728/25 
Справа № 522/8676/20
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
13.02.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,
учасники справи:
позивач за первісним позовом –  ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом  - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя 

в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_4  про поділ майна подружжя, в обґрунтування якого зазначив, що 15 липня 2009 року між ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка – ОСОБА_5 .
За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було набуто у спільну сумісну власність наступне майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м, (житлова площа 12 кв. м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101 (приблизна вартість 1155000,00 грн); квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв. м (житлова площа 40,5 кв. м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101 (приблизна вартість 1925000,00 грн); нежитлове приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101 (приблизна вартість 175000,00 грн); квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв. м (житлова площа 36,7 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101 (приблизна вартість 2125000,00 грн); машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101 (приблизна вартість 250000,00 грн); легковий автомобіль «Hyundai І10», рік випуску: 2016, об`єм двигуна: 1248 см.куб., номерний знак НОМЕР_2 (приблизна вартість 300000,00 грн).
Указане нерухоме та рухоме майно зареєстровано на відповідача, проте воно є спільною сумісною власністю подружжя на підставі статті 60 СК України та статті 368 ЦК України. Приблизна загальна вартість майна складає 5930000,00 грн.
Посилаючись на статті 69, 70, 71 СК України, статтю 372 ЦК України, позивач вважав, що він має право на поділ спільного майна, незалежно від розірвання шлюбу.
Зазначає, що все майно було придбане за його кошти у вигляді заробітної плати, яку він отримував, працюючи моряком на судах іноземних компаній. Натомість, відповідач за час перебування у шлюбі не працювала, будь-яких джерел доходу не мала, займалася виключно побутом та вихованням дитини.
ОСОБА_1 просив суд здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме: виділити йому у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м (житловою площею 12 кв. м); квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв. м (житловою площею 36,7 кв. м), та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на вказане спірне майно. При цьому виділити ОСОБА_2 у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв. м (житловою площею 40,5 кв. м); нежитлове приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв. м; машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 14,4 кв. м, легковий автомобіль «Hyundai І10», рік випуску 2016, об`єм двигуна 1248 куб. см, номерний знак НОМЕР_2 , та припинити його право спільної сумісної власності на зазначене спірне майно.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1  до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гудими І.Б., задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Проведено поділ спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином: виділено у приватну власність ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м. (житлова площа 12 кв.м); квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м (житловою площею 36,7 кв.м), опис: квартира складається з двох житлових кімнат, згідно з технічного паспорту; виділено у приватну власність ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 74,9 кв.м (житлова площа 40,5 кв.м); нежитлове приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м; машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 14,4 кв.м; легковий автомобіль «Hyundai І10», рік випуску 2016, об`єм двигуна 1248 куб.см, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . У решті заявлених позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 15760,00 грн.
Постановою Верховного Суду від 17.08.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2022 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя прийнято до провадження, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву, в обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ними набуто у спільну сумісну власність майно. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 у справі № 522/22022/19 шлюб між сторонами розірвано. Указує, що у постанові Верховного Суду від 17.08.2022, прийнятій за результатами розгляду її касаційної скарги на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у даній справі, Верховний Суд вказав, що сторони у добровільному порядку згоди щодо поділу спірного майна не дійшли, а відповідачем не запропоновано інший порядок поділу майна. Тому, нею у зустрічній позовній заяві запропоновано свій варіант поділу спільного майна подружжя, який, на її думку, забезпечить справедливий поділ майна та рівність часток кожного з подружжя. Щодо автомобіля вказала, що він може бути зареєстрований лише за одним власником, можливості зареєструвати право спільної часткової власності на автомобіль законом не передбачено, тому вважає, що відповідачу за зустрічним позовом має бути присуджена половина його вартості, визначеної відповідно до звіту про його ринкову оцінку.
При цьому вважає варіант поділу, запропонований ОСОБА_1 таким, що порушує принцип рівності часток подружжя в спільному майні. За такого варіанта поділу ОСОБА_1 просить виділити собі більшу частину нерухомості, більшої площі, з більшою кількістю кімнат та більшої ринкової вартості. Також вважає, що ОСОБА_1 занизив дійсну ринкову вартість нерухомого майна. З метою спростування такої вартості, нею замовлено та отримано звіти про ринкову вартість майна, відповідно до яких дійсна загальна ринкова вартість майна складає 12055980,63 грн.
ОСОБА_2 просила суд здійснити поділ спільного майна сторін та визнати за позивачем і відповідачем право власності за кожним на частину нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 12 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101; квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101; нежитлового приміщення №7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101; машиномісця АДРЕСА_6 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101. Щодо рухомого майна – автомобіля «Hyundai І10», 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код: НОМЕР_3 , ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на автомобіль та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 вартість його частки у розмірі 167398,30 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 14 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя – задовольнив частково. У порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на: частину квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101; частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101; частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101; частину нежитлового приміщення № 7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101; частину машиномісця № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_5 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101; частину легкового автомобіля HYUNDAI І10, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код: НОМЕР_3 . У порядку поділу майна подружжя визнатв за ОСОБА_2 право власності на: частину квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101; частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м., житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101; частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101; частину нежитлового приміщення АДРЕСА_7 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101; частину машиномісця № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_5 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101; частину легкового автомобіля HYUNDAI І10, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код: НОМЕР_3 . У решті позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя – відмовив. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 5992,30 грн.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом установлено, що спірне майно колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення № 7к по АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; машиномісце АДРЕСА_6 та легковий автомобіль «Hyundai І10», номерний знак НОМЕР_2 , набуто ними у зареєстрованому шлюбі, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя й підлягає поділу в порядку статей 70, 71 СК України.
Суд першої інстанції вважав, що поділ нерухомого майна сторін слід здійснити шляхом визнання за кожним з них права власності на його частину, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101; квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101; нежитлового приміщення №7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101; машиномісця АДРЕСА_6 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101, що на переконання суду, забезпечить справедливий поділ майна подружжя, за такого варіанту розмір часток подружжя є рівним та враховує інтереси обох сторін. При цьому, суд вважав таким, що не забезпечить рівність часток подружжя у спільному майні та не відповідатиме інтересам сторін варіант поділу майна, запропонований ОСОБА_1 , оскільки за такого поділу більша частина нерухомості, більшої площі, з більшою кількістю кімнат та більшою ринковою вартістю перейде до позивача за первісним позовом, чим порушить права відповідача за первісним позовом, суд зазначив, що ним не встановлено підстав для відступу від рівності часток подружжя при його поділі.
Щодо поділу між сторонами спільного рухомого майна, а саме автомобіля «Hyundai І10», номерний знак НОМЕР_2 , суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не було попередньо внесено на депозитний рахунок суду суму вартості частки автомобіля, на яку вона фактично просила припинити право власності ОСОБА_1 , а також те, ОСОБА_1 згоди на отримання компенсації замість його частки у спільному майні не висловлював, суд вважав, що за кожним з подружжя слід визнати право власності на частки спірного автомобіля.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить суд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю, провести поділ спільного сумісного майна наступним чином: виділили у приватну власність ОСОБА_1 : 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101; цілу квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 414869551101, а все інше майно передати відповідачу за первісним позовом, вирішити питання розподілу судових витрат, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що 09 травня 2024 року стороною позивача за первісним позовом до Приморського районного суду м. Одеси було надано 6 висновків вартості рухомого та нерухомого майна та запропоновано, з урахуванням вартості станом на час вирішення позову варіант поділу майна, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1052087551101; цілу квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 414869551101, а все інше майно передати відповідачу за первісним позовом. Без виходу до нарадчої кімнати суд не прийняв ці висновки, натомість від представника відповідача за первісним позовом було прийнято, та взято до уваги аналогічні рішення по поділу майна іншими судами, де теж застосувався вид поділу по на все майно, скаржник вважає, що такі дії суду однобічні та упереджені.
Зазначає, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Припинення режиму спільного майна подружжя відбувається на основі закону або договору незалежно від розірвання шлюбу. За конструкцією спору, позивач просить виділити йому окремо виділені об?єкти нерухомого майна, а саме: 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1052087551101; цілу квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 414869551101, а все інше майно передати відповідачу за первісним позовом. Даний поділ відповідає майже рівним часткам вартостям майна. Припинення режиму спільної власності призводить до перерозподілу спільного майна, майнових прав та обов`язків подружжя у різні способи залежно від матеріальних норм законодавства.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.08.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , роз`яснювалось ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , копію ухвали про відкриття провадження від 05.08.2024 року отримав 22.11.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник ОСОБА_2 – ОСОБА_6 копію ухвали про відкриття провадження від 05.08.2024 року отримав 22.08.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Від представника ОСОБА_2 – Вовка О.Є. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов у жовтні 2022 року, додавши до нього власні звіти про оцінку спірного спільного майна, позивач за 1,5 роки розгляду справи в суді першої інстанції не подав відзив на зустрічний позов та не заперечував проти наданих відповідачем звітів, позивач мав достатньо часу для подання в підготовчому провадженні власних звітів, чого ним зроблено не було, крім того позивач в порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК України не повідомляв суд про неможливість подання відповідного доказу (звіту) або про намір подати такі докази, в судовому засіданні не повідомив про те, що саме заважало йому подати такі звіти під час підготовчого провадження. В апеляційній скарзі представник позивача також не зазначає про відповідні поважні причини, отже, суд обґрунтовано та правомірно не долучив до матеріалів справи докази, які були надані позивачем з порушенням вимог ЦПК України.
Представник ОСОБА_2 – ОСОБА_6 зазначає, що позивач та його представник не обґрунтували винятковий характер для долучення нових звітів про оцінку (доказів) на стадії апеляційного провадження, вважає, що з огляду на заявлені позові вимоги, зміст скасованих рішень по даній справі та зміст постанови Верховного Суду по даній справі, у суду першої інстанції не було інших варіантів, ніж провести поділ майна подружжя виходячи з принципу 50/50 по 1/2 майна кожному з подружжя.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 судову повістку отримав 02.12.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник ОСОБА_2 – Вовк О.Є. судову повістку отримав 02.12.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  повідомлені у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
13.02.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 13.02.2025 року, у зв`язку із перебуванням представника в ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду на підтвердження придатності для служби в Збройних Силах України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи відмовлено, з огляду на таке.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у клопотанні не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , а також не мотивовано необхідність його безпосередньої явки до суду.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 
11.02.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів: 6 висновків вартості рухомого та нерухомого майна.
Від представника ОСОБА_2 – Вовк О.Є. 13.02.2025 року надійшло заперечення проти долучення позивачем нових доказів, а саме 6 звітів про незалежну оцінку нерухомого майна та транспортного засобу .
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в долученні доказів, а саме 6 висновків вартості рухомого та нерухомого майна, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції участь приймав представник позивача за первісним позовом, заявляв клопотання, надавав докази. 
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що клопотання про доручення доказів не містить посилань про причини, які б перешкоджали позивачу за первісним позовом або його представнику у визначений ЦПК України строк подати висновки щодо вартості майна під час розгляду справи в суді першої, та не надано доказів неможливості подання доказів до суду першої інстанції у визначений строк або заявити клопотання про призначення експертизи з причин, що об`єктивно не залежали від позивача за первісним позовом.
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення № 7к по АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; машиномісце АДРЕСА_6 та легковий автомобіль «Hyundai І10», номерний знак НОМЕР_2 , набуто ними у зареєстрованому шлюбі, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя й підлягає поділу в порядку статей 70, 71 СК України.
Суд першої інстанції вважав, що поділ нерухомого майна сторін слід здійснити шляхом визнання за кожним з них права власності на його частину, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101; квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101; нежитлового приміщення №7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101; машиномісця АДРЕСА_6 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101, що забезпечить справедливий поділ майна подружжя, за такого варіанту розмір часток подружжя є рівним та враховує інтереси обох сторін. При цьому, суд вважав таким, що не забезпечить рівність часток подружжя у спільному майні та не відповідатиме інтересам сторін варіант поділу майна, запропонований ОСОБА_1 , оскільки за такого поділу більша частина нерухомості, більшої площі, з більшою кількістю кімнат та більшою ринковою вартістю перейде до позивача за первісним позовом, чим порушить права відповідача за первісним позовом, суд зазначив, що ним не встановлено підстав для відступу від рівності часток подружжя при його поділі.
Щодо поділу між сторонами спільного рухомого майна, а саме автомобіля «Hyundai І10», номерний знак НОМЕР_2 , суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не було попередньо внесено на депозитний рахунок суду суму вартості частки автомобіля, на яку вона фактично просила припинити право власності ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 згоди на отримання компенсації замість його частки у спільному майні не висловлював, суд вважав, що за кожним з подружжя слід визнати право власності на частки спірного автомобіля.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
В статті 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
       Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
       Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 липня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка – ОСОБА_5 .
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 у справі № 522/22022/19 шлюб між сторонами розірвано.
За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було набуто у спільну сумісну власність наступне майно:
- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м (житлова площа 12 кв. м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101, номер запису про право власності: 16849907. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 07 жовтня 2016 року, державний реєстратор – Шушулков М. Д., державне підприємство «Центр обслуговування громадян». Підстава виникнення права власності – договір поруки (інвестиційний договір), серія та номер: 12, виданий 14 серпня 2013 року, видавник: приватне підприємство «Каретпроект»;
– квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв. м (житлова площа 40,5 кв. м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101, номер запису про право власності: 8384293. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 13 січня 2015 року, державний реєстратор – Антінескул Ю. В., Одеське міське управління юстиції. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 15 січня 2015 року, видавник: реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_7 ;
– нежитлове приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101, номер запису про право власності: 8383863. Право власності на нежитлове приміщення зареєстровано за ОСОБА_2 13 січня 2015 року, державний реєстратор – Антінескул Ю. В., Одеське міське управління юстиції. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_5 , виданий 15 січня 2015 року, видавник: реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_7 ;
– квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв. м (житлова площа 36,7 кв. м), опис: квартира складається з двох житлових кімнат, згідно з технічного паспорту, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101, номер запису про право власності: 14248435. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 20 квітня 2016 року, державний реєстратор – приватний нотаріус Іллічова Н. А., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область. Підстава виникнення права власності – договір купівлі-продажу, серія та номер: 1983, виданий 20 квітня 2016 року, видавник: Іллічова Н. А., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу;
– машиномісце № 39, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 14,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101, номер запису про право власності: 8387149. Право власності на машиномісце зареєстровано за ОСОБА_2 13 січня 2015 року, державний реєстратор – Антінескул Ю. В., Одеське міське управління юстиції, Одеська область. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_6 , виданий 15 січня 2015 року, видавник: реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_7 ;
– легковий автомобіль «Hyundai І10», рік випуску: 2016, об`єм двигуна:1248 куб. см, номерний знак НОМЕР_2 , дата державної реєстрації – 29 жовтня 2016 року. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 30.04.2024 № 31/30/5141-51АЗ-2024, станом на 25.04.2024 згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, власником транспортного засобу Hyundai І10, 2016 року випуску, VIN- НОМЕР_3 записана ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що спірне майно колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення № 7к по АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; машиномісце АДРЕСА_6 та легковий автомобіль «Hyundai І10», номерний знак НОМЕР_2 , набуто ними у зареєстрованому шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя й підлягає поділу в порядку статей 70, 71 СК України.
Відповідно до положень частини 5 статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Задовольняючи частково касаційну скаргу ОСОБА_2 на  рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року тапостанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2022 року зазначив, що  ОСОБА_1 просив виділити йому
у власність окремі об`єкти нерухомого майна, а саме: квартиру 
АДРЕСА_1 (вартістю 1 170 337,72 грн) та квартиру АДРЕСА_4 (2 810 206,48 грн); ОСОБА_2 виділити у власність: квартиру АДРЕСА_2 (вартістю 1 871 593,04 грн), нежитлове приміщення № 7к по АДРЕСА_3 (вартістю 43 593,93 грн), машиномісце АДРЕСА_6 (вартістю 297 003,14 грн) та легковий автомобіль «Hyundai І10», номерний знак НОМЕР_2 (вартістю 289 191,50 грн).
Загальна вартість нерухомого майна, яке позивач просив йому виділити, складає 3 980 554,20 грн, що на 1 479 162,59 грн перевищує вартість майна, яке він просив виділити відповідачу – 2 501 381,61 грн.
У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, виходили лише з оцінки наданого позивачем варіанту поділу спільного майна подружжя.
Разом із цим, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, у тому числі, з тих підстав, що воно порушує права позивача,
як співвласника майна подружжя, ухвалив судове рішення, яке не в повному обсязі захищає права та інтереси відповідача – іншого співвласника спільного майна, не врахувавши презумпцію рівності часток подружжя.
Апеляційним судом взято до уваги те, що відповідач проживає із дитиною
у квартирі АДРЕСА_8 , використовує нежитлове приміщення за цією самою адресою та машиномісце, що знаходиться поряд, а також користується спірним автомобілем.
Разом із цим, не надано належної правової оцінки іншому спірному майну,
а також не враховано загальну вартість спірного майна та різницю
у вартості майна, яке позивач просив виділити йому, на відміну від вартості майна, яке він просив виділити відповідачу.
Факт того, що сторони у добровільному порядку згоди щодо поділу спірного майна не дійшли, а відповідачем не запропоновано інший порядок поділу майна, не може бути правовою підставою для поділу спільного майна подружжя у порядок та спосіб, визначений позивачем.
Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.
У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15, від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 559/609/15, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 371/1369/15-ц, та вказала, що: «Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні».
Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою, ОСОБА_2 просила здійснити поділ спільного майна сторін та визнати за позивачем і відповідачем право власності за кожним на частину нерухомого майна, а в частині рухомого майна – автомобіля «Hyundai І10», 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код: НОМЕР_3 , просила визнати за нею право власності на автомобіль та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 вартість його частки у розмірі 167398,30 грн,
Отже позивачка звернулася до суду з метою поділу спільного сумісного майна придбаного у період шлюбу, рухомого – автомобіля та нерухомого – квартир, нежитлового приміщення, машиномісця, зазначивши варіант поділу. Позивачем за зустрічним позовом не заявлялось вимог про припинення права іншого подружжя на частку у спільній сумісній власності.
За таких обставин колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не було попередньо внесено на депозитний рахунок суду суму вартості частки автомобіля, на яку вона фактично просила припинити право власності ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 згоди на отримання компенсації замість його частки у спільному майні не висловлював, тому за кожним із подружжя слід визнати право власності на частки спірного автомобіля, є помилковим, оскільки ОСОБА_2 у визначеному законом порядку не заявлялась вимога на підставі статті 365 ЦК України  про припинення права ОСОБА_1 на частку автомобіля, а позивач за зустрічним позовом просила поділити неподільну річ автомобіль шляхом виділення його у власність ОСОБА_2 та стягнення з неї грошової компенсації замість частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на цей автомобіль.
Колегія суддів частково погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що предметом поділу є майно, яке може бути виділено в натурі.
       Звертаючись до суду із позовом позивач за первісним позовом просив суд здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме: виділити йому у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м (житловою площею 12 кв. м); квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв. м (житловою площею 36,7 кв. м), та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на вказане спірне майно. При цьому виділити ОСОБА_2 у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв. м (житловою площею 40,5 кв. м); нежитлове приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв. м; машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 14,4 кв. м, легковий автомобіль «Hyundai І10», рік випуску 2016, об`єм двигуна 1248 куб. см, номерний знак НОМЕР_2 , та припинити його право спільної сумісної власності на зазначене спірне майно.
Позивачка за зустрічним позовом просила здійснити поділ спільного майна сторін та визнати за позивачем і відповідачем право власності за кожним на частину нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101; квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101; нежитлового приміщення №7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101; машиномісця АДРЕСА_6 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101. Щодо рухомого майна – автомобіля «Hyundai І10», 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код: НОМЕР_3 , ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на автомобіль та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 вартість його частки у розмірі 167398,30 грн.
Як вбачається із тексту апеляційної скарги ОСОБА_1 просить виділити йому окремо виділені об?єкти нерухомого майна, а саме: 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м; цілу квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, а все інше майно передати відповідачу за первісним позовом. 
Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
На підтвердження ринкової вартості майна, яке підлягає поділу між подружжям, ОСОБА_1 надано звіти з визначення ринкової вартості нерухомого та рухомого майна, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноконсалт БТІ» на замовлення ОСОБА_1 , на підставі укладених між ними договорів на проведення оцінки.
Відповідно до звіту від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 1 170 337,72 грн без урахування ПДВ.
Ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , складає 1 871 593,04 грн без урахування ПДВ (звіт від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК).
Згідно зі звітом від 28 липня 2020 року № 270720-3НК ринкова вартість нежитлового приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 складає 43 593,93 грн без урахування ПДВ.
Відповідно до звіту від 28 липня 2020 року № 270720-4НК ринкова вартість машиномісця № 39, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , складає 297 003,14 грн без урахування ПДВ.
Ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 , складає 2 810 206,48 грн без урахування ПДВ (звіт від 28 липня 2020 року № 270720-3ЖК).
Відповідно до звіту від 28 липня 2020 року № 270720-5ТЗ ринкова вартість автомобіля «Hyundai І10», рік випуску: 2016, об`єм двигуна: 1248 куб. см, номерний знак НОМЕР_2 , складає 289 191,50 грн без урахування ПДВ.
На підтвердження ринкової вартості майна, яке підлягає поділу між подружжям, ОСОБА_2 також надано звіти з визначення ринкової вартості нерухомого майна, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК Траст» на її замовлення на підставі укладених між ними договорів на проведення оцінки.
Відповідно до звіту від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/3 ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 1 942 894,0 грн.
Зі звіту від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/1 слідує, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 складає 6 874 109,0 грн.
Згідно зі звітом від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/2 ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складає 2 633 083,0 грн.
Відповідно до звіту від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/4 ринкова вартість нежитлового приміщення № 7к в будинку АДРЕСА_3 складає 71 426 грн.
Згідно зі звітом від 17 жовтня 2022 року № 2210/17/5 ринкова вартість машиномісця № 39 в будинку АДРЕСА_5 складає 199 672 грн.
Відповідно до висновку експерта № 7/11 експертного висновку автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості КТЗ, складеного 10 жовтня 2022 року судовим експертом Ткач С. А. ринкова вартість «Hyundai І10», рік випуску: 2016, реєстраційний знак НОМЕР_2 , складає 334 796,63 грн з урахування ПДВ.
Згідно частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. (ч. ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України).
У звіті від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 ; у звіті від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_2 ; у звіті від 28 липня 2020 року № 270720-3НК щодо ринкової вартості нежитлового приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; у звіті від 28 липня 2020 року № 270720-4НК щодо ринкової вартості машиномісця № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 ; у звіті від 28 липня 2020 року № 270720-3ЖК щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_4 , які складені оцінювачем ТОВ «Техноконсалт БТІ» Воронцовим А.В. на замовлення ОСОБА_1 , зазначається, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки підготовлено для надання до суду та що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків.
Отже зазначені вище звіти, складені оцінювачем ТОВ «Техноконсалт БТІ» Воронцовим А.В. на замовлення ОСОБА_1 , у відповідності до статті 106 ЦПК України. 
Разом з тим, надані на підтвердження ринкової вартості майна, яке підлягає поділу між подружжям,  ОСОБА_2  звіти з визначення ринкової вартості нерухомого майна, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК Траст» на її замовлення, а саме:  звіт  від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/3  щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/1 щодо ринкової вартості квартири  АДРЕСА_4 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/2 щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_2 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/4 щодо ринкової вартості нежитлового приміщення № 7к в будинку АДРЕСА_3 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210/17/5 щодо ринкової вартості машиномісця АДРЕСА_6 , складені оцінювачем ТОВ «АМК Траст» Мораренко В.В. не містять зазначення про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Отже зазначені вище звіти виконанні оцінювачем ТОВ «АМК Траст» ОСОБА_8 не є належними та допустимими доказами, в розумінні статті 106 ЦПК України.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).
Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції учасниками справи клопотань про призначення експертизи щодо ринкової вартості майна, яке підлягає поділу між подружжям,не заявлялося. 
Отже належним та достатніх доказів на спростування  висновків, викладених у звіті від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК щодо ринкової вартості квартири  АДРЕСА_1 ; у звіті від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК щодо ринкової вартості квартири  АДРЕСА_2 ; у звіті від 28 липня 2020 року № 270720-3НК щодо ринкової вартості нежитлового приміщення № 7к, що розташоване за адресою:  АДРЕСА_3 ; у звіті від 28 липня 2020 року № 270720-4НК щодо ринкової вартості машиномісця № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою:  АДРЕСА_5 ; у звіті від 28 липня 2020 року № 270720-3ЖК щодо ринкової вартості квартири  АДРЕСА_4 , які складені оцінювачем ТОВ «Техноконсалт БТІ» Воронцовим А.В.у відповідності  до статті 106 ЦПК України, відповідачем за первісним позовом суду не надано.
Визначаючи вартість автомобіля «Hyundai І10», рік випуску: 2016, реєстраційний знак НОМЕР_2 , колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні два звіти про оцінку майна, а саме: звіт від 28 липня 2020 року № 270720-5ТЗ визначення ринкової вартості автомобіля, складений на замовлення ОСОБА_1 за яким вартість автомобіля складає 289191,50 грн без урахування ПДВ та висновок експерта № 7/11 експертного висновку автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості КТЗ, складений 10 жовтня 2022 року судовим експертом Ткач С. А. за яким ринкова вартість автомобіля складає 334796,63 грн з урахування ПДВ.
У звіті від 28 липня 2020 року та у експертному висновку від 10 жовтня 2022 року зазначається, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки підготовлено для надання до суду та експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у звіті від 28 липня 2020 року № 270720-5ТЗ (складений на замовлення ОСОБА_1 ) оцінювачем застосовано порівняльний метод без візуального огляду та його складових, тобто без врахування технічного стану КТЗ,наявності пошкоджень, тощо, в той час як висновок експерта № 7/11 експертного висновку автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості КТЗ (складений на замовлення ОСОБА_2 ) складено на підставі проведеного огляду досліджуваного КТЗ 10.10.2022 року, у світлий час доби з 15.00 – 16.30 в присутності власника ОСОБА_9 (додаток: Акт огляду транспортного засобу від 10.10.2022 року).
З урахуванням викладених обставин колегія суддів при визначенні ринкової вартості автомобіля «Hyundai І10», рік випуску: 2016, об`єм двигуна: 1248 куб. см, номерний знак НОМЕР_2 , приймає висновок експерта № 7/11 експертного висновку автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості КТЗ, складеного 10 жовтня 2022 року судовим експертом Ткач С. А. за яким вартість автомобіля складає 334796,63 грн.
Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)).
Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20.
Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).
Колегія суддів зазначає, що спірне майно колишнього подружжя  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення № 7к по АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; машиномісце АДРЕСА_6 та легковий автомобіль «Hyundai І10», номерний знак  НОМЕР_2 , набуто ними у зареєстрованому шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, ці речі є неподільними, тому підлягають поділу шляхом виділення у власність кожного окремих об`єктів нерухомого та рухомого майна. Такий поділ не є виходом за межі позовних вимог, оскільки сторонами заявлялися  вимоги проподіл цього майна, які не є зміною позовних вимог, а є способом вирішення виниклого спору між сторонами.
Разом з тим, враховуючи порядок користування майном, а саме: квартирою  АДРЕСА_2 ; нежитловим приміщенням № 7к по АДРЕСА_3 користувалась ОСОБА_2 , як зазначав сам позивач за первісним позовом він проживав у квартирі АДРЕСА_1 ; ураховуючи вартість майна, задля збереження принципу рівності часток подружжя при поділі спільної сумісної власності, колегія суддів вважає за необхідне у порядку поділу майна, що є спільним сумісним майном подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на: - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101, вартістю 1170337,72 грн;
- частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101, вартістю 2810206,48 грн (вартість складає 1405103,24 грн);
- машиномісце АДРЕСА_6 , загальною площею 14,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101, вартістю 297003,14 грн;
- легковий автомобіль HYUNDAI І10, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код: НОМЕР_3 , вартістю 334796,63 грн.
У порядку поділу майна, що є спільним сумісним майном подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на: - частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101, вартістю 2810206,48 грн (вартість складає 1405103,24 грн);
- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101, вартістю 1871593,04 грн;
- нежитлове приміщення № 7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101, вартістю 43593,93 грн, зі стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації як різниці вартості майна при поділі у розмірі 56524,89 грн, виходячи із наступного розрахунку: 1170337,72 грн + 1405103,24 грн + 297003,14 грн + 334796,63 грн = 3207240,43 грн - вартість нерухомого та рухомого майна право власності на яке визнано за ОСОБА_1 ; 1871593,04 грн + 1405103,24 грн + 43593,93 грн = 3320290,21 грн – варіть нерухомого майна право власності на яке визнано за ОСОБА_2 , тому компенсації різниці вартості майна складає 56524,89 грн (3320290,21 грн - 3207240,43 грн / 2). 
Доводи апеляційної скарги про те, що 09 травня 2024 року позивачем за первісним позовом до Приморського районному суду м. Одеси подано 6 висновків вартості рухомого та нерухомого майна та запропоновано, з урахуванням вартості станом на час вирішення позову варіант поділу майна, проте без виходу до нарадчої кімнати суд не прийняв ці висновки, проте від відповідача за первісним позовом прийняті висновки, вважає такі дії суду однобічні та упереджені, колегія судді вважає не обґрунтованими з огляду на таке. 
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року року відкрите провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя
Із матеріалів справи вбачається, що у підготовчому судовому засіданні на підтвердження ринкової вартості майна, яке підлягає поділу між подружжям, ОСОБА_1 надано звіти з визначення ринкової вартості нерухомого та рухомого майна, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноконсалт БТІ» на замовлення ОСОБА_1 , на підставі укладених між ними договорів на проведення оцінки: звіт від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 ; звіт від 24 липня 2020 року № 270720-1ЖК щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_2 ; звіт від 28 липня 2020 року № 270720-3НК щодо ринкової вартості нежитлового приміщення № 7к, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; звіт від 28 липня 2020 року № 270720-4НК щодо ринкової вартсоті машиномісця № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 ; звіт від 28 липня 2020 року № 270720-3ЖК щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_4 ; звіт від 28 липня 2020 року № 270720-5ТЗ щодо ринкової вартості автомобіля «Hyundai І10», рік випуску: 2016, об`єм двигуна: 1248 куб. см, номерний знак НОМЕР_2 .
20 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, надавши одночасно на підтвердження ринкової вартості майна, яке підлягає поділу між подружжям, звіти з визначення ринкової вартості нерухомого майна, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК Траст» на її замовлення на підставі укладених між ними договорів на проведення оцінки - звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/3 щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/1 щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_4 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/2 щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_2 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210-17/4 щодо ринкової вартості нежитлового приміщення № 7к в будинку АДРЕСА_3 ; звіт від 17 жовтня 2022 року № 2210/17/5 щодо ринкової вартості машиномісця АДРЕСА_6 , висновок експерта № 7/11 експертного висновку автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості КТЗ, складеного 10 жовтня 2022 року судовим експертом Ткач С. А. стосовно ринкової вартості «Hyundai І10», рік випуску: 2016, реєстраційний знак НОМЕР_2 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
10 травня 2024 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Споришевим М.О. до суду першої інстанції подано клопотання про доручення до матеріалів справи 6 висновків про вартість сумісного майна, що є предметом позову.
Разом з тим, у клопотанні не викладено обставини про причини, які перешкоджали позивачу за первісним позовом або його представнику у визначений ЦПК України строк подати докази (висновки щодо вартості майна) або заявити клопотання про призначення експертизи після подання в жовтні 2022 року  ОСОБА_2 звітів з визначення ринкової вартості нерухомого майна або постановлення Приморським районним судом м. Одеси ухвали від 23.05.2023 року про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду за  первісним позовом.Як і не надано доказів неможливості подання доказів у визначений ЦПК України строк до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача за первісним позовом.
Як зазначалося вище, звіти з визначення ринкової вартості нерухомого майна, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК Траст» та висновок експерта № 7/11 експертного висновку автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості КТЗ подані ОСОБА_2 в жовтні 2022 року. Натомість із клопотанням про долучення до матеріалів справи 6 висновків представник ОСОБА_1 – адвокат Споришев М.О. звернувся лише у травні 2024 року. 
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач за первісним позовом користувався професійною правничою допомогою, його інтереси представляв адвокат Споришев М.О., який приймав учать у судових засіданнях, надавав заяви та докази. 
Зазначені вище обставини свідчать про те, що позивач за первісним позовом не був позбавлений можливості заявляти клопотання, подавати докази та користуватися іншими процесуальними правами, передбаченими ЦПК України. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано ухвалою суду від 13 травня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1  – адвоката Споришева М.О.від 09 травня 2024 року про долучення до матеріалів справи 6 висновків вартості рухомого та нерухомого майна.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про поділ майна подружжя  задовольнити частково. У порядку поділу майна, що є спільним сумісним майном подружжя, визнати за  ОСОБА_1 право власності на:- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м; -  частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м; - машиномісце АДРЕСА_6 , загальною площею 14,4 кв.м; - легковий автомобіль HYUNDAI І10, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код:  НОМЕР_3 . Визнати за  ОСОБА_2 право власності на: -  частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м; - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м; - нежитлове приміщення № 7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, стягнувши з  ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 в якості компенсації різниці вартості майна 56524,89 грн.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.
Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково. 
У порядку поділу майна, що є спільним сумісним майном подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на:
- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 12 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052087551101;
- частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101;
- машиномісце АДРЕСА_6 , загальною площею 14,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549749651101;
- легковий автомобіль HYUNDAI І10, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1248 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код: НОМЕР_3 .
У порядку поділу майна, що є спільним сумісним майном подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:
- частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 99,9 кв.м, житловою площею: 36,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 414869551101;
- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549523651101;
- нежитлове приміщення № 7к, в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 3,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 549490351101;
Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_9 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_10 , в якості компенсації різниці вартості майна 56524,89 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова

Судді                                                                                                 Ю.П. Лозко

                                                        О.Ю. Карташов