Головуючий І інстанції: О.В. Соп`яненко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. 	Справа № 480/11797/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2024, по справі № 480/11797/23
за позовом     ОСОБА_1  
до    Військової частини НОМЕР_1                    
про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно не виплати належного ОСОБА_1 , грошового забезпечення, а саме: додаткової грошової винагороди у сумі 411291,63 грн.;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 не виплачену суму грошового забезпечення а саме: додаткову грошову винагороду у сумі 363711,66 грн., надбавку за вислугу років у сумі 8965 грн., індексацію грошового забезпечення у сумі 35614,97 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно не виплати належної ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 100000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 23.03.2023 по 02.05.2023 в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та з врахуванням проведених виплат за цей період.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років 25% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 та індексацію грошового забезпечення за наявності встановлених законодавством підстав для нарахування, з урахуванням виплачених сум та висновків суду в даній справі.
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що індексація грошового забезпечення позивачу за спірний період була виплачена у повному обсязі. Підстави для нарахування та виплати надбавки за вислугу років відсутні, оскільки позивач проходив службу по мобілізації, та враховуючи п. 13.1 розд. ХIII Порядку № 260, згідно з яким особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за вислугу років на військовій службі виплачується надбавка у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 1 до 2 років - 5 відсотків; від 2 до 5 років - 10 відсотків; від 5 до 10 років - 20 відсотків; від 10 до 15 років - 25 відсотків; від 15 до 20 років - 30 відсотків; від 20 до 25 років - 35 відсотків; від 25 і більше років - 40 відсотків, позивач не набув права на отримання вказаної надбавки.
Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", апелянт зазначив про факт самовільного залишення позивачем військової частини (місця несення служби), який мав місце в період з 06.03.2023 по 23.03.2023, що підтверджується витягами із наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.03.2023 № 72 та від 24.06.2023 № 85.
Також апелянт зазначав про відсутність підстав нарахування спірної додаткової грошової винагороди у спірний період, оскільки в цей період позивач не приймав безпосередню участь у бойових діях чи інших заходах, що є підставою для нарахування спірної винагороди.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, позивач перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 18.03.2022.
05.11.2022 під час виконання обов`язків із захисту Батьківщини в районі бойових дій у м. Бахмут, Донецької області отримав акубаротравму під час ворожого артилерійського обстрілу, що підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2023 № 7/1896, довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 13.06.2023 № 1117.
В подальшому внаслідок отриманого поранення позивач проходив лікування в закладах охорони здоров`я: згідно з випискою із медичної документації амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1627 з 28.11.2022 по 09.12.2022 позивач перебував у стаціонарі Комунального некомерційного підприємства "Інфекційна лікарня м. Костянтинівка"; з 10.02.2023 по 05.03.2023 - у стаціонарі Комунального некомерційного підприємства "Варвинська № 1 лікарня" Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області; з 06.03.2023 по 20.03.2023 - у стаціонарі Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна лікарня" Чернігівської обласної ради; з 12.05.2023 по 25.05.2023 - у стаціонарі Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна лікарня" Чернігівської обласної ради; з 05.06.2023 по 13.06.2023 - у стаціонарі Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Міністерства оборони України.
Позивач, вважаючи протиправним не нарахування та не виплату у належному розмірі грошового забезпечення, звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у спірний період набув право на отримання грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, надбавки за вислугу років та індексації грошового забезпечення.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, з огляду на що судове рішення переглядається в частині позовних вимог за період з 23.03.2023 по 02.05.2023.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначав про встановлений факт самовільного залишення позивачем військової частини з 06.02.2023 по 23.03.2023, що виключає можливість нарахування додаткової грошової винагороди за березень 2023. Стосовно періоду з 01.04.2023 по 02.05.2023 апелянт зазначав про відсутність підстав нарахування спірної додаткової грошової винагороди, оскільки в цей період позивач не приймав безпосередню участь у бойових діях.
Натомість позивач у позовній заяві зазначив, що у період з 24.03.2023 по 01.05.2023 перебував у розташуванні своєї військової частини, яка на той час брала участь в бойових діях та знаходилась в районах проведення бойових дій. 
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, а Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18 квітня 2022 року № 259, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року. В подальшому, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 цієї постанови (в редакції станом на 07 березня 2022 року) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Надалі до Постанови №168 неодноразово вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року № 350, від 01 липня 2022 року № 754, від 07 липня 2022 року № 793, від 08 жовтня 2022 року № 1146, проте зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, у 2022 році не змінювався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» Постанову №168 доповнено пунктом 2-1, який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року, та згідно з яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до статті 8 Закону України від 06 грудня 1991 року №1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі - Закон № 1934-XII) Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII).
Наказом Міністра оборони України від 01 квітня 2022 року №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2022 року за №382/37718 (застосовується з 24 лютого 2022 року), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298, від 18 квітня 2022 року №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а потім окреме доручення від 23 червня 2022 №912/з/29.
Відповідно до пункту 3 цього окремого доручення Міністр оборони України установив, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно з пунктом 5 цього окремого доручення Міністр оборони України установив виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення).
Пунктом 9 згаданого окремого доручення обумовив до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн не включати військовослужбовців, які:
самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.4 пункту 9);
вживати алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.8 пункту 9).
В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року №43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» внесено зміни до пункту 1, зокрема: слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено та після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,».
Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за №177/39233 (який застосовується з 01 лютого 2023 року) внесено зміни до Порядку №260, зокрема доповнено цей Порядок новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Пунктом 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;
на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;
з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.
За пунктом 3 розділу ХХХІV Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 4 розділу ХХХІV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Отже, обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, що здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.
Таким чином, позивач як військовослужбовець Збройних Сил набуває право на отримання збільшеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди у разі безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Судовим розглядом встановлено, що у спірний період позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
При цьому, позивач, обґрунтовуючи наявність підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., посилався на те, що у спірний період перебував у розташуванні своєї військової частини, яка на той час брала участь в бойових діях та знаходилась в районах проведення бойових дій, на підтвердження чого ОСОБА_1 посилається на довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 21.12.2023 № 3930-Д.
Втім, колегія суддів звертає увагу, що ключовим для встановлення обґрунтованості позовних вимог у даній справі є визначення конкретних завдань, які виконував позивач, перебуваючи у спірний період у зоні ведення бойових дій, та чи є виконання таких завдань підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди в розрахунку до 100000,00 грн. 
Так, стосовно наданої довідки від 21.12.2023 № 3930-Д, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що форма довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України визначена додатком 6 до Порядку Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.
Відповідно до абз. 5 п. 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6.
Колегія суддів вказує, що метою видання такої довідки є необхідність підтвердження наявності у особи права на отримання статусу учасника бойових дій згідно з Порядком № 413, з огляду на що зазначені у ній відомості не є безумовною підставою для виплати додаткової грошової допомоги у розмірі 100000 грн., встановленої Постановою Кабінету Міністрів № 168.
Крім того, зі змісту зазначеної довідки встановлено, що підставою її видання є накази командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) № 101 (1.9) від 08.04.2023, № 158 (2.33) від 20.11.2022, № 80 (1.3) від 21.03.2023, № 80 (3.3) від 21.03.2023, накази командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по стройовій частині) № 97 (1.1.1.2) від 07.04.2023, № 140 (2.1.1.1.2) від 20.05.2023. 
Відповідно до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального Штабу Збройних Сил України № 124 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), що втратила чинність на підставі Наказу Генерального Штабу Збройних Сил України № 40 від 31.01.2024 "Про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України": п. 2.3.4. Накази по стройовій частині видаються з питань щодо:
зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них;
зміни персональних облікових даних особового складу;
перебування на лікуванні та повернення на службу з лікувального закладу;
звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я і виходу на службу після хвороби;
прийняття та здавання військовослужбовцями справ і посади;
призначення, переміщення та звільнення працівників Збройних Сил України (крім державних службовців);
вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців) ;
надання (скасування) особовому складу доступу до відомостей, що становлять державну таємницю;
підтвердження нальоту та зарахування вислуги років на пільгових умовах льотному складу;
переходу на нові штати та у зв`язку з цим призначення на нові посади особового складу;
встановлення та виплати надбавок і одноразових видів грошового забезпечення, зарахування на харчування льотного складу та інженерно-технічного складу;
встановлення тарифних ставок працівникам Збройних Сил України (крім державних службовців);
зміни дійсного та умовного найменувань, переформування тощо;
забезпечення (незабезпечення) жилими приміщеннями під час проходження військової служби в цій військовій частині (зазначається дата зарахування на квартирний облік військовослужбовців та членів їх сімей у разі переміщення по службі (звільнення з військової служби в запас або відставку) на підставі довідок (довідка про забезпечення житлом, довідка про перебування на обліку, викладені в додатках до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.09.2018 № 1020/32472);
інших питань, пов`язаних з переміщенням військовослужбовців та працівників (крім державних службовців) протягом доби.
Крім того, відповідно до п. 4 розд. І Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 № 280, облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та начальників (далі - командир (начальник)) органів управління, військових частин, установ, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів з обліку особового складу.
Отже, наказами по стройовій частині здійснюється персональний облік військовослужбовців, зокрема, зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини; продовження військової служби та дії контракту військовослужбовцям, в тому числі, понад встановлені строки; прийняття і здача справ та посади, пониження та поновлення у військовому званні, призупинення військової служби; звільнення з військової служби осіб, які проходять базову військову службу, внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників.
Натомість, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Втім, довідка від 21.12.2023 № 3930-Д, не містить посилань на зазначені вище документи.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що довідка від 21.12.2023 № 3930-Д про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, видана Військовою частиною НОМЕР_1 , не свідчать про участь позивача у бойових діях або безпосереднє забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на територіях, де проводяться бойові дії, у спірний період.
Крім того, стосовно нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. у березні 2023 відповідач зазначав, що у період з 06.03.2023 по 23.03.2023 позивач вважався таким, що самовільно залишив частину (не прибув з лікування).
Так, 11.03.2023 командиром Військової частин НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 72, яким старшого сержанта ОСОБА_1 , стрільця-санітара третього стрілецького відділення другого стрілецького взводу першої стрілецької роти першого стрілецького батальйону, який перебував на лікуванні в ЦРЛ смт. Варва, вважати таким, що самовільно залишив частину (не прибув з лікування) 06.03.2023. 
24.03.2023 наказом командиром Військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 85 визначено вважати ОСОБА_1 таким, що прибув до складу сил та засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », повернувся до розташування підрозділу 23.03.2023. 
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018.
Відповідно до п. 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з розд. XXXIV п. 34 Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Разом з тим, позивач, заперечуючи проти таких доводів, зазначав, що у період з 06.03.2023 по 20.03.2023 позивач перебував у стаціонарі Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, на підтвердження чого надав виписку № 4585 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. 
З цього приводу колегія суддів зазначає, що п. 10.1, 10.2 розд. Х Порядку № 260 встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з військової частини (крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні), виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали.
Грошове забезпечення військовослужбовцям, зазначеним у пункті 10.1 цієї Інструкції, після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні й у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою виплачується, якщо таке перебування передбачене законодавством та продовжене рішенням командира з`єднання, керівника органу військового управління вищого рівня на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії).
Отже, грошове забезпечення виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах, але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
При цьому, позивачем не надано доказів видання командиром військової частини відповідного наказу про продовження перебування на лікуванні чи у відпустці для лікування на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії).
Із наданої позивачем виписки Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради № 4585 встановлено, що у період з 06.03.2023 по 20.03.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, відомості щодо наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) для подальшого проходження лікування відсутні. 
Натомість накази командира Військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.03.2023 № 72, від 24.03.2023 № 85 є чинними, позивачем не оскаржувались, а отже підстави для їх неврахування при визначенні наявності підстав для виплати позивачу за спірний період додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів на вбачає ознак протиправності в діях відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. за березень 2023. 
Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що наявні документи не свідчать про участь позивача у бойових діях або безпосередньому забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на територіях, де проводяться бойові дії, у спірний період. 
Сам по собі факт перебування позивача на службі у військовій частині, що, за твердженням позивача брала участь в бойових діях та знаходилась в районах проведення бойових дій, не є безумовною підставою для отримання збільшеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.
Натомість, право на таку винагороду у військовослужбовців виникає виключно за умов документального підтвердження виконання у відповідні дні військовослужбовцем бойових завдань, участі  у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів.
Разом з тим, надані позивачем документи, не містять інформації про виконання ним бойових завдань, у спірний період, доказів участі у бойових (спеціальних) завданнях позивач також не надав та на них не посилався.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначав, що у спірний період позивач у бойових діях, виконанні бойових (спеціальних) завдань участі не приймав.
Таким чином, у ході судового розгляду справи не встановлено наявності доказів та документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії у спірний період.
На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для нарахування додаткової грошової допомоги у розмірі 100000 грн, оскільки інформації щодо безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та доказів на її підтвердження не надано, за інформацією відповідача документи, які підтверджували участь позивача у зазначених заходах при перебуванні безпосередньо в районі бойових дій відсутні, а сам по собі факт перебування військовослужбовця у зоні ведення бойових дій без підтвердження виконання при цьому бойових завдань, не є підставою для нарахування спірної додаткової винагороди.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з Військової частини НОМЕР_1 надбавки за вислугу років та індексації грошового забезпечення колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 13.1 розд. ХIII Порядку № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за вислугу років на військовій службі виплачується надбавка у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 1 до 2 років - 5 відсотків; від 2 до 5 років - 10 відсотків; від 5 до 10 років - 20 відсотків; від 10 до 15 років - 25 відсотків; від 15 до 20 років - 30 відсотків; від 20 до 25 років - 35 відсотків; від 25 і більше років - 40 відсотків.
Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що позивач 18.03.2022 був призваний на військову службу по мобілізації, а тому підстави для нарахування, передбаченої розд. ХIII Порядку № 260 надбавки за вислугу років, відсутні.
Посилання позивача на проходженням ним у 2016-2018 роках військової служби за контрактом, висновків суду не спростовують, оскільки не впливають на обставини проходження позивачем служби у спірний період саме по мобілізації. 
Щодо вимог в частині нарахування індексації грошового забезпечення зі змісту позовної заяви встановлено, що протиправність дій відповідача в цій частині позивач пов`язує із невиплатою індексації за жовтень, листопад, грудень 2022.
Втім, із матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки № 7090 від 19.12.2023 про розміри грошового забезпечення, складеної Військовою частиною НОМЕР_1 , позивачу була виплачена індексація за жовтень 2022 у сумі 951,01 грн., за листопад 2022 - 1424,80 грн., за грудень 2022 - 1470,83 грн. 
Отже враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у наведеній частині. 
Зазначеного суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку в частині задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції у наведеній частині, із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 по справі № 480/11797/23 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    З.Г. Подобайло