УХВАЛА
 
15 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 638/19248/21
провадження № 61-558ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 11 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд стягнути відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечення іпотекою вимог іпотекодержателя 
в розмірі 786 746,48 грн.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 786 846,48 грн - 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя та 7 868,46 грн - судового збору.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року змінено, викладено резолютивну частину рішення в такій редакції.
Позов задоволено частково.
Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 620 656,78 грн та 6 206,57 грн судового збору.
 
13 січня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду 
м. Києва від 19 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 11 грудня 2024 року (повний текст постанови виготовлено 23 грудня 2024 року, касаційна скарга надійшла до суду 13 січня 2025 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.
У касаційній скарзі заявник заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», а саме, у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.
На підтвердження даного клопотання заявник надав копії медичної документації, копії пенсійних посвідчень, довідки про доходи за 2024 рік.
Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені представником заявника обставини не є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати, оскільки представником заявника не надано суду касаційної інстанції достатніх доказів на підтвердження реального майнового стану, який перешкоджає заявникові виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки заявником не надано достатніх та належних доказів щодо розміру доходів заявника, а надані докази не відображають майновий стан заявника в повній мірі (зокрема, не відображає інформації, що заявник не отримує інших доходів, крім пенсії за віком).
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. 
При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення 
в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
 
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у 2021 році та заявляла позовну вимогу майнового характеру.
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11 350,00 грн).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Заявником рішення суду першої та апеляційної інстанції оскаржуються у повному обсязі.
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 15 734,92 грн:
1)     Ціна позову - 786 746,48 грн;
2)     Судовий збір за позовну вимогу майнового характеру - 7 867,46 грн (786 746,48*1%=7 867,46);
3)     Судовий збір за подачу касаційної скарги - 15 734,92 грн (7 867,46*200%=15 734,92). 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі, або надати обґрунтоване клопотання про звільнення, відстрочення або зменшення розміру судового збору та підтвердити його належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 11 грудня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць