ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2025 р.                                             Справа №914/466/23(914/3180/24)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
             головуючий суддя                                                            Желік М.Б.
             судді                                                                                Галушко Н.А.
                                                                                                       Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Хом`як Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл» №01-32/53-01 від 21.01.2025 (вх. №01-05/205/25 від 22.01.2025)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.01.2025 (суддя Цікало А.І.), постановлену за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл» про вжиття заходів забезпечення позову
у справі №914/466/23 (914/3180/24) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл»
до відповідача Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю
про спростування майнової дії боржника та стягнення коштів
в межах справи №914/466/23
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл»                                                            

за участю представників:
від скаржника (позивача): арбітражний керуючий Сокол О.Ю. (в режимі відеоконференції)
від відповідача: адвокат Мельниченко А.В. (в режимі відеоконференції)

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ: 

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.01.2025 у справі №914/466/23(914/3180/24) в задоволенні заяви ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» про вжиття заходів забезпечення позову у справі №914/466/23(914/3180/24) відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.01.2025 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» в межах ціни позову у розмірі 41 392 000,00 грн., шляхом накладення арешту на грошові кошти Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальність у розмірі 41392000,00 грн., розміщені на рахунках в будь-яких банківських та інших фінансових установах, що будуть виявлені органами та особами, які здійснюють примусове виконання рішень, а також шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 22.01.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 05.02.2025. 
03.02.2025 представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/901/24), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
В судовому засіданні 24.02.2025 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати з прийняттям нового судового рішення, з огляду на таке:

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заяви про забезпечення позову та ухвали суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/466/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл». 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023 порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 припинено повноваження керівника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» Марченка В.Г., виконання обов`язків керівника покладено на розпорядника майна – Сокола О.Ю.
24.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Сокола О.Ю. звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про спростування майнової дії боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 41 392 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатом аналізу виписки ПАТ «МТБ БАНК» про рух грошових коштів боржника за період з 01.01.2023 до 12.09.2023, розпорядник майна виявив чисельні факти порушення боржником мораторію на задоволення конкурсних вимог Підприємства «Вторметекспорт», а саме: за період з 16.02.2023 до 22.05.2023 боржник перерахував на користь Підприємства «Вторметекспорт» грошові кошти у загальному розмірі 41 392 000,00 грн. з призначенням платежів: «Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ». Зміст призначення платежів дає змогу однозначно та беззаперечно стверджувати, що боржник здійснював задоволення вимог Підприємства «Вторметекспорт», які виникли 01.04.2022, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство (15.02.2023).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/466/23(914/3180/24); ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи №914/466/23 про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
16.01.2025 позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову в межах ціни позову у розмірі 41392000,00 грн., шляхом накладення арешту на грошові кошти Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю у розмірі 41392000,00 грн., розміщені на рахунках в будь-яких банківських та інших фінансових установах, що будуть виявлені органами та особами, які здійснюють примусове виконання рішень, а також шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.
Вказана заява обґрунтована тим, що позивачем було встановлено, що 28.08.2024 з володіння відповідача вибуло нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1679,9 кв.м., що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110137600:50:002:0010, загальною площею 0,2661 га. Отже, на момент звернення до Господарського суду Львівської області з цією позовною заявою Підприємством «Вторметекспорт» у формі ТзОВ вже було здійснено дії на відчуження основних майнових активів, що на думку позивача, може призвести до унеможливлення в подальшому виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. 
Позивач вважає, що у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи відповідач перерахує грошові кошти на користь третіх осіб та/або продовжить здійснювати відчуження рухомого або нерухомого майна, позивач буде позбавлений можливості захистити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення законних прав та відновлення балансу інтересів у справі про банкрутство. 
Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що така заява обґрунтована лише припущеннями щодо можливості відчуження відповідачем майна чи витрачання коштів без подання відповідних доказів, які б підтверджували такі припущення позивача. Відчуження відповідачем майна до пред`явлення цього позову та до відкриття провадження у цій справі не свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову.

Узагальнені доводи апелянта (позивача) та заперечення відповідача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржену ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підтвердження чого апелянт вказує такі доводи:
- позивач у заяві повідомив суду про обставини, які свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, про пов`язаність боржника (позивача) та кредитора (відповідача);
- боржник та відповідач є учасниками однієї фінансової групи, компанії у якій є пов`язаними діловими та корпоративними зв`язками, мають відносини пов`язаності, економічної залежності чи підпорядкування, мають спільного кінцевого бенефіціарного власника – ОСОБА_1 , що також дає можливість дійти висновку про спланованість дій боржника і вказаних осіб в частині виконання зобов`язань поза межами процедур банкрутства з метою надання переваг окремим пов`язаним контрагентам;
- обидва підприємства зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 
- Підприємство «Вторметекспорт» є сторонньою самостійною юридичною особою та не перебуває під контролем розпорядника майна, що своєю чергою, не обмежує керівництво останнього в прийнятті будь-яких рішень щодо відчуження належного майна та грошових коштів;
- беззаперечним є факт обізнаності боржника про обмеження встановлені статтею 41 КУзПБ, всупереч яким, боржник здійснив протиправне перерахування грошових коштів у розмірі 41 392 000,00 грн. на пов`язану з ним особою – Підприємство «Вторметекспорт», а отже дії боржника, і відповідно, прямо пов`язаної з нею особи, є очевидно не добросовісними, такими, що порушують прямі вимоги спеціального закону – Кодексу України з процедур банкрутства;
- враховуючи обставини незаконного надходження грошових коштів на користь Підприємства «Вторметекспорт» – особи прямо пов`язаної із боржником, достатні об`єктивні підстави для висновків про наявність ризику подальшого перерахування грошових коштів боржника на користь третіх осіб, і як наслідок взагалі неможливості повернення вказаного майна до ліквідаційної маси боржника;
- не виключними є ризики, вжиття пов`язаною з боржником особою (відповідачем) всіх можливих заходів щодо позбавлення можливості повернення належних боржнику грошових коштів, шляхом їх передачі/перерахуванню третім особам;
- як передбачено ч.3 ст.41 КУзПБ, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, серед іншого, забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, вчинені боржником дії щодо перерахування грошових коштів за період з 16.02.2023 до 22.05.2023 на користь Підприємства «Вторметекспорт» у загальному розмірі 41 392 000,00 грн. з призначенням платежів: «Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ» слід кваліфікувати саме як «Виконання боржником майнових зобов`язання раніше встановленого строку», що є майновою дією, вчиненою боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство та є порушенням принципу конкурсного імунітету як інструменту гарантування прав кожного із сукупності кредиторів, що підлягає спростуванню в судовому порядку за заявою арбітражного керуючого на підставі п. 1 ч.1 ст.42 Кодексу;
- позивач направив на адресу Підприємства «Вторметекспорт» відповідний лист-вимогу вих.№56 від 17.05.2023 про невідкладне повернення помилково перерахованих коштів на загальну суму 41 392 000,00 гривень, але така вимога не була виконана станом на поточний час;
- вже 1,5 роки триває невиконання законної вимоги позивача та відсутні жодні документально підтверджені відомості про вжиття з боку відповідача будь-яких дій, спрямованих на повернення безпідставно отриманих грошових коштів, що дає беззаперечні підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких дані грошові кошти, які перебувають на рахунках відповідача можуть, без наявності ухвали про забезпечення позову, бути відчужені;
- під час аналізу поточного майнового стану відповідача, користуючись доступом до публічної інформації з відкритих джерел та відповідних державних реєстрів, в т.ч. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено що 28 серпня 2024 року з володіння відповідача вибуло певне нерухоме майно, а саме: - нежитлові будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1 679,9 кв.м., що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110137600:50:002:0010, загальною площею 0,2661 га; відчуження цього нерухомого майна відбулось на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.08.2024 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №2145;
- на момент звернення до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Підприємства «Вторметекспорт» про спростування майнової дії боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відповідач вже здійснив дії на відчуження основних майнових активів, що вже може призвести до унеможливлення в подальшому виконання рішення суду про стягнення грошових коштів;
- вжиття заходів забезпечення позову є вкрай необхідною мірою на поточний час, задля реалізації унеможливлення відчуження відповідачем наявних грошових коштів та майнових активів підприємства (як рухомого так і нерухомого);
- арешт грошових коштів відповідача є тим заходом забезпечення, що жодним чином не вплине на діяльність відповідача, оскільки дані кошти належать боржнику та вибули з його власності поза процедурою, визначеною КУзПБ;
- такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, лише тимчасово обмежує можливість ними розпоряджатися; накладення арешту на майно та грошові кошти буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а отже ні права позивача, ні права відповідача не будуть порушені; водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може привести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;
- суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам про пов`язаність боржника та відповідача, а також тій обставині, що відповідач отримав вимогу про повернення грошових коштів ще у 2023 році, коли це питання стало відомо суду та розпоряднику майна, проте не виконав вимогу та вжив усіх можливих заходів задля унеможливлення у майбутньому повернення чи стягнення цих коштів з відповідача;
- суд повинен був встановити та перевірити причинно-наслідковий зв`язок: незаконне перерахування боржником грошових коштів відповідачу (лютий 2023) мало наслідком вимогу боржника до відповідача про повернення коштів від 17.05.2023, що мало наслідком не повернення коштів, а відчуження відповідачем майна 28.08.2024, що спричинило звернення боржника з позовом до суду та подання заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:
- позивач не долучає до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження власних доводів, тобто, такі доводи є домислами позивача, які не ґрунтуються на будь-яких належних, достовірних та допустимих доказах, а відтак не можуть бути взяті судом до уваги;
- всі дії відповідача, спрямовані на відчуження власних майнових активів здійснені в межах чинного законодавства та спрямовані на настання реальних наслідків, зокрема, договір купівлі-продажу від 28.08.2024, що укладений між Підприємством «Вторметекспорт» у формі ТзОВ та ТзОВ «Реал Естейт Груп Лтд», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. за реєстр. №2145, що прямо свідчить про відсутність жодних обмежень на його вчинення;
- дійсно, в період з 16.02.2023 до 17.05.2023 ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» перерахувало на рахунки підприємства у формі ТзОВ «Вторметекспорт» грошові кошти на загальну суму 41 392 000,00 грн., різними платежами, в подальшому, ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» звернулося до відповідача з листом за №56 від 17.05.2023 із вимогою повернути раніше перераховані за договором доручення від 01.01.2016 кошти як помилково сплачені і відповідач повернув зазначені кошти різними платежами, про що проінформував ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» листом від 18.05.2023 №18/05; копії вказаних листів наявні в матеріалах справи, додані відповідачем до відзиву на позовну заяву;
- відповідач до відзиву на позовну заяву додав копії платіжних доручень, що підтверджують повернення коштів разом із супровідним листом від 29.03.2024 № 29/03/2;
- на вимогу ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», відповідач звернулося до АТ «Банк Південний» та АТ «МТБ Банк» з листами щодо заміни призначення платежу по операціях з повернення коштів на «повернення помилково перерахованих коштів. Без ПДВ» (копії листів з доказами направлення додані до відзиву на позовну заяву);
- зазначені обставини не могли бути не відомі розпоряднику майна Соколу О.Ю., оскільки копії листів та платіжних доручень наявні в матеріалах справи №914/466/23 та були подані 03.04.2024 до матеріалів справи за допомогою системи «Електронний суд» представником ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» Москвою Ю.О. під час розгляду Західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.01.2024 у справі №914/466/23, якою було задоволено клопотання розпорядника майна ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» арбітражного керуючого Сокола О.Ю. про припинення повноважень керівника боржника та покладення його обов`язків на розпорядника майна;
- таким чином, кошти отримані відповідачем від реалізації майна за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2024 року, є виключно власністю Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю і не мають жодного відношення до боржника;
- з огляду на відсутність предмету спору у справі №914/466/23(914/3180/24) у зв`язку із поверненням грошових коштів відповідачем на рахунок позивача задовго до пред`явлення даного позову, що підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, вважаємо, що відсутні будь-які розумні підстави для вжиття заходів забезпечення по відношенню до Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.
- щодо доводів апелянта про відсутність оцінки суду обставин пов`язаності боржника та кредитора, відповідач переконаний, що таким чином позивач намагається схилити суд до розгляду спору по суті під час розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову є аналогічними тим, що зазначені ним в позові і їх перевірка судом фактично призведе до вирішення цього спору по суті, а не до встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову в цій справі;
- Господарський суд Львівської області під час розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову надав належну оцінку всім наведеним доводам позивача та правомірно відмовив у задоволенні такого клопотання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. 
Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову.
Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі статтею 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, серед іншого,  накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Для встановлення відповідності обраного заходу забезпечення позову предмету спору слід правильно встановити предмет спору.
З матеріалів справи вбачається, що в межах справи про банкрутство позивача на розпорядника майна боржника постановою апеляційного суду покладено обов`язки керівника боржника у зв`язку зі встановленими обставинами перешкоджання керівника боржника здійсненню процедури розпорядження майном.
У позовній заяві розпорядник майна стверджує про встановлення в процедурі розпорядження майном фактів порушення боржником мораторію на задоволення вимог кредиторів шляхом перерахування одному з кредиторів, який є заінтересованою особою щодо боржника, коштів на загальну суму 41  392  000,00 грн.
При цьому, перерахування здійснювались в період з 16.02.2023 (тобто на другий день після порушення справи про банкрутство, до 17.05.2023 (всього 11 платежів), а у призначенні платежів вказано: «Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ», тобто кошти були спрямовані на погашення вимог, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.
Вимогу боржника повернути кошти, перераховані відповідачу в порушення дії мораторію на погашення вимог кредиторів, відповідач не виконав.
На підтвердження вказаних обставин розпорядник майна додав до позовної заяви копії виписки по рахунку боржника в ПАТ «МТБ Банк» за період з 01.01.2023 до 12.09.2023, листа-вимоги №56 від 17.05.2023, Витягу з ЄДРПОУ щодо позивача та відповідача, структури власності відповідача №01-1 від 01.11.2022 та структури власності позивача вих.№04-10/21-1/А.
Відповідно до ч.1 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному  статтею 7  цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:
боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;
боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;
боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Відтак предметом позову є спростування майнових дій боржника в порядку ст.42 КУзПБ та повернення коштів, за твердженням позивача, безпідставно отриманих відповідачем в порушення вимог мораторію.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтверджує, що обставини перерахування в період з 16.02.2023 до 17.05.2023 боржником коштів на його рахунок дійсно були, проте вказане перерахування відбулось помилково і на вимогу боржника від 17.05.2023 було повернуто боржнику (шляхом висловлення прохання вважати поверненням перераховані Підприємством «Вторметекспорт» протягом лютого-квітня 2023 року на рахунок боржника платежів на суму 34  846  000,00 грн. та зобов`язання найближчим часом повернути різницю в сумі 6  546  000,00 грн). За твердженнями відповідача, докази на підтвердження обставин повернення коштів були додані до відзиву на позовну заяву.
У зв`язку з відсутністю предмета спору відповідач вважає відсутніми будь-які підстави для вжиття заходів забезпечення позову.
Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги доводи відповідача про відсутність предмета спору та щодо подання суду першої інстанції доказів повернення коштів боржнику, оскільки такі доводи виходять за межі перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Водночас, заява позивача була обґрунтована фактом відчуження нерухомого майна, належного відповідачу. Так, розпорядник майна встановив з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що 28.08.2024 з володіння відповідача вибуло певне нерухоме майно, а саме: - нежитлові будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1 679,9 кв.м., що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110137600:50:002:0010, загальною площею 0,2661 га; відчуження цього нерухомого майна відбулось на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.08.2024 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2145.
Слід звернути увагу, що приміщення за адресою місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, є також фактичним місцезнаходженням боржника.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що факт відчуження нерухомого майна відповідача до подання позову не може свідчити про намір ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позову в майбутньому. Адже в цьому випадку позивач обґрунтовує позовні вимоги обставинами порушення боржником та відповідачем як пов`язаними особами мораторію на погашення вимог кредиторів, який було введено ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023. 
Тобто, відчуження нерухомого майна відповідачем відбулось до подання розпорядником майна позову про спростування майнової дії боржника та повернення безпідставно отриманих коштів від кредитора, але під час перебування у провадженні суду справи про банкрутство щодо боржника. 
При цьому, відповідач є кредитором боржника, тому презюмується його обізнаність з існуванням мораторію на погашення вимог кредиторів, інших, ніж поточні вимоги. 
Вказані обставини, на переконання колегії суддів є достатніми для вжиття заходів забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову (41 392 000,00 грн), розміщені в будь-яких банківських та інших установах, що будуть виявлені органами та особами, які здійснюють примусове виконання рішень, а також шляхом накладення арешту на нерухоме майно.
Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 у справі №925/1459/23 зазначив, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. 
За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. 
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 та постановах Верховного Суду від 01.07.2024 у справі №916/770/24, від 26.06.2024 у справі №916/938/24.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що заходи забезпечення позову є у всякому випадку тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідач не позбавлений можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Так само, такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.
Відповідно до ч.4 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи обґрунтованість заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл» - задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.01.2025 у справі №914/466/23(914/3180/24) – скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл» про забезпечення позову задовольнити.
3. Вжити заходів забезпечення позову у справі  №914/466/23(914/3180/24) шляхом накладення арешту на грошові кошти Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 30127924, м.Одеса, вул. Отамана Головатого, буд.67/69, 65003) у розмірі 41 392 000,00 грн (сорок один мільйон триста дев`яносто дві тисячі гривень нуль копійок), розміщені в будь-яких банківських та інших установах, що будуть виявлені органами та особами, які здійснюють примусове виконання рішень, а також шляхом накладення арешту на нерухоме майно.
4. Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»  постанова є виконавчим документом та набирає чинності з дати її ухвалення – 24 лютого 2025 року і може бути пред`явленою до  виконання протягом трьох років з дати її проголошення.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернешнл” (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 20005502, м.Одеса, вул. Отамана Головатого, буд.67/69, 65003)

Боржник: Підприємство “Вторметекспорт” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 30127924, м.Одеса, вул. Отамана Головатого, буд.67/69, 65003)

Повну постанову складено 06.03.2025.

         Головуючий суддя                                                                      Желік М.Б. 
                
                                  суддя                                                            Орищин Г.В.

                                 суддя                                                                       Галушко Н.А.