ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 182/6905/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Кругового О.О.,     
  
                    розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 р. (суддя Рунчева О.В.)  в адміністративній справі №182/6905/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, про визнання протиправною  та скасування постанови,-
                                                  
                                                  В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду      з адміністративним позовом, в якому просив скасувати      постанову серії ЕАТ №7971421 від 19.10.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122 КУпАП.
          В обґрунтування позовної вимоги вказувалось на відсутність складу та доказів правопорушення, за яке спірною постановою до позивача накладено штраф. 
          Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 р. позов задоволено.
          У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує на те, що порушення, яке скоїв позивач, - рух в населеному пункті зі швидкістю 106 км/год., зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TruCam 20/20, який використовується патрульними поліцейськими на законних підставах. Позивач здійснив в`їзд у с. В`язова, перед яким встановлено дорожній знак "5.49", тому був зобов`язаний, як водій, дотримуватись швидкісного режиму. 
          Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надходив.          
          Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено      в ухвалі суду від 03 грудня 2024 р.
          Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
          Судом першої інстанції встановлено, що інспектор УПП у Львівській області лейтенант поліції Рінник С.В. 10.10.2023 склав відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАТ №7971421 за скоєння правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. 
          Задовольняючи  позов, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів порушення позивачем, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. Також, суд поставив під сумнів точність вимірів, здійснених лазерним вимірювачем.
               Колегія суддів зазначає, що спірна постанова складена 19 жовтня 2023 р., а не 10.10.2023, як встановив суд першої інстанції.
          Щодо доказів скоєння позивачем правопорушення.
          Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
          Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
           Згідно змісту спірної постанови, 19.10.2023, 12:57 год. с. В`язова до Рогар 15 Ковель-Жовква 156 км, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ марки «Audi F6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ,  у населеному пункті перевищив встановлені обмеження руху більше як на 50 км/год, рухаючись зі швидкістю 106 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI20/20 ТС000674. Порушив п.п. 12.4 ПДР, ст. 122 ч. 4 КУпАП (а.с.5). 
         Відповідачем до суду першої інстанції на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності надано DVD-R з фото-, відеозаписом лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20  № ТС000674 , який має свідоцтво про повірку № 22-01/26692, чинне до 02 грудня 2023 р., а також сертифікат перевірки, експертний висновок (а.с.41-43).
          Розділом 12 Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, врегульовано питання швидкості руху. Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
          Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину встановлена частиною 4 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Колегія суддів звертає увагу, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом на швидкості 106 км/год. при дозволеній швидкості у 50 км/год. Рухаючись, більш ніж із подвійним перевищенням дозволеної швидкості, він грубо порушив Правила дорожнього руху, наражаючи інших учасників дорожнього руху на небезпеку. Колегія суддів вважає, що саме здійснення працівниками патрульної поліції належного контролю на дорогах країни запобігає настанню негативних наслідків неправомірної поведінки водіїв.
          Натомість, суд першої інстанції відхилив відеозапис, наданий відповідачем, з тієї підстави, що  "вібрація приладу TruCam може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку".
          Верховний Суд у постанові від 19 травня 2020 р. у справі № 2а-8336/1370 вказав на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
          Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставним відхилення судом першої інстанції наведеного вище доказу, оскільки воно ґрунтується виключно на припущеннях суду, не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. 
          Крім того, за приписами статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
          За даними ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.
          Отже, виміри, які здійснені патрульними поліцейськими сертифікованим лазерним  вимірювачем ТruCam,  вважаються достовірними, до тих пір, поки вони не будуть спростовані доказами у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.  
          Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження обставини наявності дорожнього  знаку 5.45 "Населений пункт"
          Колегія суддів зазначає, що згідно Правил дорожнього руху (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) початок населеного пункту означає  дорожній знак 5.49, а не знак 5.45.
          Крім того,На відео обставин подій зафіксовано  автомобіль під керуванням  позивача під час руху в населеному пункті із зазначенням локації. Також, матеріали справи містять  фотофіксацію встановлення дорожнього знаку 5.49 "початок населеного пункту", знаку  пішохідний перехід та знаку зупинку громадського транспорту в населеному пункті (а.с.28,29). 
          Позивачем не спростовані доводи та докази відповідача. Принцип презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не звільняють іншу сторону від надання доказів на підтвердження обґрунтованості власних доводів, як це передбачено частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність дорожнього знаку 5.70 "фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху".
          Колегія суддів звертає увагу, що за Правилами дорожнього руху (в редакції станом  час виникнення спірних правовідносин), дорожній знак "5.70" - це “Зміна схеми руху”. Позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.
           Суд першої інстанції прийняв доводи позивача, які викладені у позовній заяві, у тому числі щодо відсутності дорожнього знаку "5.70", без здійснення  їх перевірки. 
          Натомість, про автоматичну відеофіксацію порушень Правил дорожнього руху попереджає дорожній знак "5.76", який позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.   
          Колегія суддів вважає, що водій зобов`язаний неухильно дотримуватись швидкісного режиму в населених пунктах, незважаючи на  можливе здійснення контролю його руху працівниками патрульної поліції.  Надані відповідачем до суду першої інстанції докази порушення ОСОБА_1 п. 12.4 Правил дорожнього руху свідчать про правомірне притягнення його до адміністративної відповідальності, тому спірна постанова скасуванню не підлягає.  
          Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.
          
          Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                  
                                                  П О С Т А Н О В И В :

                    Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.
                    Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 р. в адміністративній справі №182/6905/23 - скасувати та ухвалити нове рішення.
                    У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною  та скасування постанови серії ЕАТ № 7971421 від 19.10.2023 - відмовити.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 грудня 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий