ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15261/24          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Марич Є.В.

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 березня 2025 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Коротких А.Ю., 
          Єгорової Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці   про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати  протиправним та скасувати рішення від 06.02.2024 за №UA902080/2024/000024/2
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 позов задоволено.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є правомірним.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.06.2020 між позивачем (далі в т. ч. покупець) та компанією TRINA SOLAR (SCHWEIZ) AG (Швейцарія)          (далі          в т. ч. продавець) було укладено контракт Nol245, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товари сонячні модулі відповідно до умов Інкотермс 2020.
Для організації перевезення товарів до України 05.10.2022 позивач уклав з ТОВ «Транс кардинал» (далі перевізник/експедитор) договір NоЛ051022 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.
Продавець 06.11.2023 надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів, а також проформу інвойс No TSW-Al1043-2311-TSD-l7958-00 за ціною 554 234,04 доларів США, на умовах 100% передоплати, на умовах поставки CIF Гданськ (Польща) правил Інкотермс 2020, країна виробництва товарів Китай.
Позивач 21.11.2023 на підставі контракту від 15.06.2020 No1245 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті No202 грошові кошти в розмірі 27 945,00 доларів США.
На підставі проформи інвойсу № TSW-Al1043-2311-TSD-l7958-00 продавець 11.12.2023 виписав позивачу комерційний інвойс NoTSW-A11043-2311-17957-1-5 для відвантаження товарів за ціною 279 450,00 доларів США, а також надав пакувальний лист до інвойсу NoTSW-Al1043-2311-17957-1-5, згідно з яким товари завантажені у п`ять контейнерів.
В цей же день, 11.12.2023, виробник товарів компанія YANCHENG TRINA SOLAR GUONENG PV SCIENCE & TECНNOLOGY СО., LTD (Китай) передав товари у п`яти контейнерах перевізнику для доставки в порт Гданськ (Польща) та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент COSU6371247870.
На товари, що вказані в комерційному інвойсі, 12.12.2023 виписаний сертифікат походження No23C3209C0696/00768.
Позивач 22.01.2024 на підставі контракту від 15.06.2020 No1245 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті No30 грошові кошти в розмірі 251 505,00 доларів США. Загальна сума перерахованих коштів складає 279 450,00 доларів США, що відповідає ціні товарів, зазначеної у комерційному інвойсі.
Враховуючи, що товари були завантажені у п`ять контейнерів, для уникнен1ія простою транспорту при митному оформленні в Україні, позивач 26.01.2024на підставі комерційного інвойсу від 11.12.2023 NoTSW-Al1043-2311-17957-1-5 виписав специфікації: Специфікація No1 на товари в контейнері NoTRНU4526775 за ціною 55890,00 доларів США; Специфікація No2 на товари в контейнері NoFFAU3l 76953 за ціною 55890,00 долари США; Специфікація No3 на товари в контейнерах NoFCIU9654893 та NoCBHU8935136 за ціною 111 780,00 доларів США; Специфікація No4 на товари в контейнері NoCBI-lU9028736 за ціною 55890,00 долари США;
Загальна сума по специфікаціях складає 279 450,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі.
Після доставки товарів у порт Гданська (Польща) підприємство «Інпроспед» здійснило перевантаження товарів із контейнерів у тентований автомобільний транспорт автомобільний транспорт для доставки в Україну.
Для оплати позивачем навантажувально-розвантажувальних робіт у порту Гданська (Польща), підприємством «Інпроспед» 01.02.2024 виписано рахунок No21 на загальну суму 203  533,5 грн.
У цей же день, 01.02.2024, для підтвердження витрат по навантажувально- розвантажувальних роботах у порту Гданська (Польща), підприємством «Інпроспед» було надано позивачу довідку - калькуляцію транспортних витрат No02 на загальну суму 203 533,5 грн.
Позивач на підставі рахунку від 01.02.2024 No21 перерахував підприємству «Інпроспед» платіжною інструкцією No607 грошові кошти в розмірі 203 533,5 грн.
У подальшому товари автомобільним транспортом були доставлені до Черкаської митниці для митного оформлення.
Товари, зазначені у специфікації No4 до комерційного інвойсу, що перевозилися в контейнері NoCBHU9028736 за ціною 55890,00 долари США були доставлені до відповідача на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної від 02.02.2024 No8636.
Для оплати позивачем транспортних послуг по доставці товарів від порту Гданська (Польща) до України перевізник/експедитор ТОВ «Транс кардинал» виписав рахунок Nol-02-02 на загальну суму 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.
У цей же день, 01.02.2024, для підтвердження витрат по транспортуванню товарів від порту Гданська (Польща) до України перевізник/експедитор ТОВ «Транс кардинал» надав позивачу довідку про транспортні витрати NoO10224-02 на загальну суму 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.
Для митного оформлення товарів, що зазначені у специфікації No4, позивач 05.02.2024 подав відповідачу митну декларацію No24UA902080800443Ul, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 55890,00 доларів США.
Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації No24UA902080800443Ul декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000027, виписаної відповідачем, а саме: Контракт від 15.06.2020 Nol245 з додатками між позивачем та компанією TRINA SOLAR (SCHWEIZ) AG (Швейцарія) з додатками; Прайс-лист продавця від 06.11.2023 щодо ціни товарів; Комерційний інвойс від 11.12.2023 №TSW-Al1043-2311-17957-1-5; Специфікацію від 26.01.2024 No4 до комерційного інвойсу від 11.12.2023 №TSW-A11043-2311-17957-1-5 за ціною 55890,00 доларів США; Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.11.2023 No202 про оплату продавцю 27 945,00 доларів США. Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 22.01.2024 No30 про оплату продавцю 251 505,00 доларів США; Сертифікат походження товарів від 12.12.2023 №23C3209C0696/00768; Договір від 05.10.2022 №ЛО51022 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні між позивачем та перевізником/експедитором ТОВ Транс кардинал»; Договір від 29.01.2024 №29012024/02/В про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом між позивачем та експедитором ТОВ Транс кардинал»; Договір про перевезення від 12.10.2022 №121О/22а; Коносамент від 11.12.2023 №COSU6371247870 про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща); Міжнародну товарно-транспортну накладну від 02.02.2024 No8636 по доставці товарів від порту Гданська (Польща) до України; Рахунок спільно українсько-німецького підприємства «Інпроспед» від О1.02.2024 № 21 для оплати розвантажувально-навантажувальних робіт у порту Гданська (Польща) в розl\1ірі 203 533,50 грн; Довідку-калькуляцію спільно українсько-німецького підприємства «Інпроспед» про транспортні витрати від 01.02.2024 №02 в розмірі 203 533,50 грн; Рахунок перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про оплату транспортних послуг від 01.02.2024 No1-02-02 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.; Довідку перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про транспортні витрати від 01.02.2024 №010224-02 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.; Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї; Лист виробника товарів від 26.01.2024; Лист позивача про оплату товарів; Технічну довідку на товари; Декларацію митної вартості. 
Відповідач 05.02.2024 направив до декларанта електронне повідомлення No999779, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанняr,.1 умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими и експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 8) копію митної декларації країни відправлення.
У відповідь на електронне повідомлення позивач 05.02.2024 повідомив митний орган, що всі наявні документи надані.
Черкаська митниця 06.02.2024 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000024/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів сонячні модулі, за резервним методом на рівні 4,32 долари США за кг.
Черкаська митниця 06.02.2024 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000027.
З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 06.02.2024 заявив товари за митною декларацією №24UA902080800464UO, по якій були надмірно сплачені митні платежі: ПДВ на 232 496,61 грн.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості. Суд вказав, що матеріалами справи підтверджується, що визначена ПП «Будпостач» у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Згідно із статтею 248  Митного кодексу України (далі - МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).
Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).
Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (стаття 53 МК).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої, другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).
Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.
Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З наведених норм вбачається наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.
Тобто, обґрунтовано встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.
При цьому суд звертає увагу на те, що право витребувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.
Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 №21-53а15 та №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15.
Дослідивши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.
Так, обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 оскаржуваного рішення, окрім іншого, зазначив, що у рахунку від 01.02.2024 №21 від імені Спільне Українсько-Німецьке Підприємство «Інпроспед» зазначено числове значення витрат - «навантажувальна-розвантажувальні роботи за межами митної території України» у розмірі - 203 533,5 тис. грн., а у довідці транспортних витрат від 01.02.2024 №02 від імені Спільне Українсько-Німецьке Підприємство «Інпроспед» зазначено числове значення витрат - «Транспортно-експедиційні послуги за межами митної території України включаючи оплату портових і митних витрат, доставку контейнера до складу і перетарку» у розмірі - 203 533,5 тис. грн. У зв`язку із цим, митний орган дійшов висновку про те, що декларантом заявлено відомості тільки щодо складової митної вартості - обробка товарів в порту Гданськ, а відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження зазначені в рахунку від 01.02.2024 №21 наданих декларантом документах та митниці не заявлені та не можуть бути повноцінно ідентифіковані.
Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, у згаданій довідці зазначені не тільки складові митної вартості - обробка товарів в порту Гданськ, а також зазначено доставку контейнера до складу і перетарку. При цьому, перетарка - це операції з перевантаження вантажу з одного виду транспортного засобу на інший. Так, Спільним Українсько-Німецьким підприємством «Інпроспед» було перевантажено товари із контейнерів у автомобільний транспорт, що і є перетаркою. 
Суд наголошує на тому, що розмір послуг у рахунку від 01.02.2024 №21 та довідці транспортних витрат від 01.02.2024 №02 є однаковими, а також відповідають наданій відповідачу довідці-калькуляції Спільного Українсько-Німецького підприємства «Інпроспед» про транспортні витрати від 01.02.2024 №02, відомості у якій повністю співпадають з рахунком від 01.02.2024 № 21.
Тому, жодних розбіжностей у відомостях у рахунку від 01.02.2024 №21 та довідці транспортних витрат від 01.02.2024 №02, що видані Спільним Українсько-Німецьким підприємством «Інпроспед», не існує.
Наведене спростовує доводи відповідача про те, що позивачем не підтверджено витрати на навантаження, вивантаження та обробку, що вказані у графі 21 ДМВ.
Також у графі 33 спірного рішення про те, що «Відповідно до п.5.2 договору транспортного експедирування від 12.10.2022 №l210/22a, укладеного між Спільним Українсько-Німецьким Підприємством «Інпроспед» та ПП «Будпостач», рахунки Експедитора підлягають оплаті протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Клієнтом рахунку
Проте, посилання на відсутність доказів оплати рахунків, колегія суддів відхиляє, оскільки такі документи надаються лише у випадку здійснення оплати. Ненадання відомостей про здійснення оплати у даному випадку не впливає на правильність визначення позивачем митної вартості із урахуванням заявлених у відповідних рахунках сум.
Також, відповідач у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 06.02.2024 NoUA902080/2024/000024/2 посилається те, що у митного органу відсутня інформація на яких остаточних умовах здійснювалось міжнародне перевезення та документальне підтвердження щодо виконання умов вище договору про перевезення.  Відповідач посилається на обставини, шо стосуються витрат на транспортування товарів.
Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідачу були надані рахунки на оплату послуг транспортування, а також довідки про транспортні витрати, зокрема: Довідку-калькуляцію спільно українсько-німецького підприємства «Інпроспед» про транспортні витрати від 01.02.2024 No02 в розмірі 203 533,50 грн; Довідку перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про транспортні витрати від 01.02.2024 No010224-02 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.;  Довідку перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про транспортні витрати від 01.02.2024 No010224-01 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.; Довідку перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про транспортні витрати від 01.02.2024 No010224-03 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за 1-1ежами України 62 000 грн.;  Довідку позивача про транспортні витрати від 05.02.2024 б/н у розмірі 55 750,00 грн, з них за послуги за межами України 41 250,00 грн;  Довідку позивача про транспортні витрати від 05.02.2024 б/н у розмірі 55 750,00 грн, з них за послуги за межами України 41 250,00 грн.
Наведене свідчить, що позивачем були надані докази, що підтверджують числові значення митної вартості у тому числі і в частині, що стосується транспортування придбаного позивачем товару.
Таким чином, позиція відповідача є суперечною та у повній мірі не відповідає наданим йому документам.
Судом не було встановлено недоліків чи розбіжностей у наданих позивачем документах, які б перешкоджали у розрахунку митної вартості спірного товару. Вказані ж відповідачем обставини не є такими, що свідчать про невірність визначення позивачем митної вартості товару, а також не вказують про необхідність здійснення її коригування.
Фактично підстави прийняття оскаржуваного рішення не стосуються об`єктивних перешкод у підтвердженні числових показників заявленої позивачем митної вартості та зводяться до суб`єктивних припущень митного органу.
Також, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (постанови Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №826/6346/16, від 31.01.2018 по справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 по справі №804/2997/17).
У порушення наведених норм, оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Натомість, відповідач в оскаржуваному рішенні обмежився лише посиланням на дату, номер, вартість товару іншої митної декларації, з чого неможливо ідентифікувати товар, умови поставки, комерційні умови тощо.
Відтак, фактичною підставою для коригування митної вартості слугувала виключно наявність іншої інформації щодо вартості товару за іншою поставкою безвідносно до того, які документи надавалися до митного оформлення, недоліки яких відповідачем були формально вигадані.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не конкретизовано жодним чином яка складова або які складові митної вартості не підтверджені позивачем, що свідчить про формальний підхід відповідача до аналізу наданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару та свідчить про протиправний характер прийнятого відповідачем рішення.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          А.Ю. Коротких 

Суддя          Н.М. Єгорова