П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/13610/24	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 07.10.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді -	Кравченка К.В.,	
судді -	Джабурія О.В.,	
судді -	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.03.2024 року №155350009653 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , призначити та виплачувати пенсію за віком, з дати настання права, а саме - з 29.07.2023 року з зарахуванням до стажу роботи:
- період навчання з 01.09.1978 року по 210.07.1981 року згідно диплому НОМЕР_1 від 10.07.1981 року;
- періоди роботи з 05.02.1986 року по 23.06.1992 року, з 09.11.1992 року по 05.03.1993 року, з 15.03.1993 року по 19.07.2002 року у відповідності до трудової книжки НОМЕР_2 від 30.10.1992 року;
- періоди роботи з 13.07.1981 року по 26.07.1985 року, 07.08.1985 року по 20.01.1986 року, 05.02.1986 року по 23.06.1992 року у відповідності до трудової книжки НОМЕР_3 від 10.10.1981 року;
- період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку згідно копії свідоцтва про народження від 14.04.1984 року серії НОМЕР_4 .
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20 березня 2024 року №155350009653 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» є незаконним, оскільки позивачкою після попередньої відмови у призначенні пенсії були усунені недоліки та надані додаткові документи. У рішенні не вказано, яким чином обрахований страховий стаж, які періоди не включено в страховий стаж, а які зараховані. Вважає, що органи ПФУ формально підійшли до обчислення страхового стажу, не врахувавши всі подані документи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20 березня 2024 року №155350009653 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення»;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення щодо призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ПФУ в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
          З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , звернулась 17.07.2023 року до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 24.07.2023 року №155350009653 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за недостатністю страхового стажу. В рішенні зазначено, що страховий стаж становить 21 рік 7 місяців 19 днів при необхідному 30 років, та вказано недоліки у поданих документах.
Позивач повторно звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області 13.03.2024 року із заявою про призначення пенсії за віком, додавши необхідні документи. Заява була розглянута за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №155350009653 від 20.03.2024 року, про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з вказівкою, що страховий стаж становить 15 років 2 місяці 6 днів при необхідному 30 років.
У рішенні вказано, що до страхового стажу не враховано довідки №01-5/584, №01-5/583 від 10.10.2023 року, №2631 від 31.08.2016 року, оскільки довідки видані Придністровською Молдавською Республікою, яка є невизнана як держава; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки записи не придатні до читання; період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про народження.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для особи, щодо якої внесені такі відомості. Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках позивачки щодо оспорюваних періодів роботи відповідачами суду не надано.
Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4).
Згідно статті 26 Закону №1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.03.2024 року №155350009653 страховий стаж позивачки складає 15 років 02 місяців 06 днів. До страхового стажу не враховано:
- довідки №01-5/584, №01-5/583 від 10.10.2023 року, №2631 від 31.08.2016 року, оскільки довідки видані Придністровською Молдавською Республікою, яка є невизнаною як держава;
- періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_5 , оскільки записи не придатні до читання;
- не враховано періоди догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про народження.
Суд першої інстанції правомірно зазначив, що відповідальність за повноту і точність тих чи інших записів в трудовій книжці покладено на власника підприємства, установи, організації або на уповноважену ним особу, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Щодо неврахування пенсійним органом періоди роботи позивачки згідно трудової книжки НОМЕР_5 , оскільки записи не придатні до читання.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 запис 1 стосується періоду навчання в Тираспольському ГПТУ-16 з 01.08.1978 року по 10.07.1981 року. Період навчання - 2 роки 10 місяців 10 днів - зовсім не включений в трудовий стаж позивачки.
Запис №2-4 з 13.07.1981 року по 26.07.1985 року про період роботи прядильницею прядильного цеху ПТФ-1,
Запис №5-6 з 07.08.1985 року по 20.01.1986 року про період роботи санітаркою в дитячому саду №17 м. Тираспіль, 
Запис №7-10 з 05.02.1986 року по 23.06.1992 року учнем апаратника, апаратником ткані оздоблювальної фабрики ЗАТ «ТІРОТЕКС», (запис про вказаний період трудової діяльності продубльований і в трудовій книжці НОМЕР_6 , копія якої надана позивачкою до органів ПФУ).
Згідно пп.«д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
В даному випадку, позивачка надала органам ПФУ всі необхідні документи, які підтверджували період навчання - нотаріально завірена копія диплому НОМЕР_1 ОСОБА_2 з випискою оцінок успішності до диплому, в трудовій книжці № НОМЕР_7 (дата заповнення 10.07.1981 року), є запис про навчання в Тираспольському ГПТУ-16 з 01.09.1978 року по 10.07.1981 року. Зміна прізвища заявниці з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 підтверджується наданою позивачкою органам ПФУ архівною довідкою з актових записів про шлюб, яка видана Григоріопольским відділом РАГС 04.02.1984 року про те, що був брак між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прізвище нареченої ОСОБА_3 . 
Крім того, судом першої інстанції вірно враховано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.01.2024 року у справі №509/6623/23, яким було досліджено зміну прізвища позивачки з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , та в подальшому на ОСОБА_7 . 
Отже, вказаний час навчання у професійному технічному училище має включатись до страхового стажу при обчисленні пенсії за віком, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Позивачка додатково надала довідки ЗАТ «ТИРОТЕКС» №01-5/584, 01-5/583 від 10.10.2023 року, №2631 від 31.08.2016 року, які підтверджують роботу та зарплату позивачки прядильницею прядильного цеху ПТФ-1 та учнем апаратника, апаратником ткані оздоблювальної фабрики Тираспільського виробничого бавовняного об`єднання, але вони не були прийняті до уваги, а стаж не включений до загального страхового стажу тільки через те, що видані підприємством Придністровської Молдавської республіки, яка є невизнаною як держава.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності таких дій пенсійного органу, оскільки наявний стаж позивачки підтверджений трудовою книжкою НОМЕР_3 та трудовою книжкою НОМЕР_6 , копія якої надана позивачкою до органів ПФУ. І тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості про стаж, необхідно працівнику надавати уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, підписантами якої були в тому числі Україна та Молдова, передбачено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасників СНД та держав, які входили до складу СРСР до 01.12.1991 року, приймаються на території держав-учасників Співдружності без легалізації (ст.11). Незважаючи на вихід України з Угоди, в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Тож постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивачки, адже такий стаж нею набутий до ухвалення відповідного рішення. А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Відповідачами не оспорюється, що за офіційною позицією України, Придністровський район вважається складовою частиною Республіки Молдова та стосовно нього застосовуються міжнародні та двосторонні угоди, укладені між Україною та Республікою Молдова. 
Статтею 2 Закону України «Про міжнародні договори України» встановлено, що міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо). 
Між Урядом України та Урядом Республіки Молдова укладена Угода про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення (далі Угода), яку ратифіковано Законом України 434/96-ВР та набрала чинності для України 19.11.1996 року. Стаття 2 Угоди передбачає, що ця Угода поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством кожної з держав. Під пенсійним забезпеченням в цій Угоді маються на увазі всі види державних пенсій, які призначаються громадянам у відповідності із законодавством України або законодавством Республіки Молдова.
Відповідно до ст.4 Угоди, після вступу в дію цієї Угоди Договірні Сторони надають на своїй території постійно проживаючим громадянам, в тому числі і тим, які переїхали (приїхали) із іншої Договірної Сторони, однакові зі своїми громадянами права в галузі пенсійного забезпечення.
Пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають (ст.5 Угоди). 
Згідно з даними паспорта громадянина України встановлено, що позивачка проживає за адресою АДРЕСА_1 . 
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що на позивачку поширюються положення цієї Угоди, та відповідно до ст. 4 Угоди, вона має однакові зі громадянами України права в галузі пенсійного забезпечення, відповідно, на неї поширюється пенсійне законодавство України.
Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону №1788-ХІІ та законодавством СРСР.
За приписами частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Пунктом 11 Порядку №637 врегульовано, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що неправомірним є неврахування ГУ ПФУ в Запорізькій області до страхового стажу періоду догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з посиланням на відсутність оригіналу свідоцтва про народження. Дійсно, позивачкою було надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке видано Григоріопільським районним відділом актів цивільного стану Молдавської СРСР. Але й також був наданий архівний витяг від 21.09.2023 року №00-19/358, виданий відділом РАЦС Григоріопільського району та м.Григоріопіль з актових записів про народження за 11.04.1984 року про те, що у ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати є ОСОБА_6 .
Таким чином, відмова в зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду, у якому позивач здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з підстав відсутності оригіналу свідоцтва про народження, є протиправною.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька