Справа № 991/13347/24
Провадження 1-кс/991/13433/24
У Х В А Л А

09.12.2024                                                                   м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
в с т а н о в и л а:
1.28.11.2024 ОСОБА_3 через «Електронний суд» звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки такі не внесли відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
2.У цей же день, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, скарга передана на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
3.Скаржник просив розглянути скаргу за його відсутності. З огляду на що, а також засаду диспозитивності, слідча суддя вважає за можливе здійснити такий розгляд у відсутність скаржника. 
4.Представник НАБУ надіслав письмові пояснення, в яких просив розглядати скаргу без участі представника НАБУ та відмовити у її задоволенні. Оскільки, КПК України не встановлює перешкод для розгляду скарги у випадку не прибуття представника суб`єкта, дії або бездіяльність якого оскаржується, слідча суддя вважає за можливе розглянути таку скаргу.
5.Дослідивши скаргу, слідча суддя дійшла висновку про необхідність відмови у її задоволенні, з огляду на таке.
6.Скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 07.11.2024 звернувся до НАБУ та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій зазначив про те, що працівники Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) в різних областях створили групи осіб - правопорушників, які займаються шахрайством, відмиванням коштів, передачею хабарів працівникам МВС України, Збройних Сил України (далі - ЗСУ), Національної гвардії, суддям (у тому числі Харківського апеляційного суду) з використанням чужих паспортів.
7.Так, заявник стверджує, що він є захисником у кримінальних провадженнях за фактами незаконного обігу наркотиків, у яких, на його переконання, постерігаються ознаки організованої злочинної діяльності за участю працівників поліції із збуту наркотичних речовин. Як зазначає заявник, у таких провадженнях, не здійснено ряд слідчих дій, що, на його переконання, свідчить про причетність поліцейських до наркоторгівлі та систематичного приховування її організаторів. Водночас, учасниками такої злочинної групи можуть бути особи, прізвища яких подібні до прізвища заявника ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 або з іншим з співзвучним прізвищем), а також знайомі підзахисних заявника. За покликанням заявника, кошти з продажу наркотиків відмиваються через підконтрольних осіб, які використовують викрадені паспорти, шляхом заміни фото у викраденому паспорті та подальшого випуску за такими паспортами банківських карток у національній або іноземній установі, на якій надходять кошти від продажу наркотиків, шахрайства, хабарів. А з метою приховання такої діяльності можуть використовуватись документи осіб, які згідно сайту МВС України, перебувають в розшуку, зниклі без вісті, зокрема зниклих в один і той же проміжок часу осіб з подібними прізвищами, паспорти яких вилучені працівниками поліції або військовими, які їх затримували під приводом можливого перебування в розшуку.
8.Окрім того, у заяві зазначається, що таким же способом за підробленими документами отримуються кредити в мікрофінансових установах, за рахунок яких збагачуються працівники, керівники поліції та інші особи. Також, за покликанням заявника, вони здійснюють крадіжки в будинках, де проводять негласні слідчі (розшукові) дії (далі - НС(Р)Д).
9.Поряд з цим, заявник зазначає, що учасник злочинної групи з одного з викрадених мобільних телефонів заявника, зателефонував до банківської установив та без відома заявника підвищив до максимального ліміти розрахунків та зняття грошових коштів, та намагався внести зміни до контактних даних картки заявника, у той же час, раніше таким же чином були викрадені кошти близьких родичів заявника. Також, заявник зазначає, що у нього та його близьких родичів неодноразово викрадались документи та речі, які можуть бути використані для підробки копій паспортів та подальшого випуску банківських карт для відмивання коштів. , шахрайства з кредитами, нерухомістю. 
10.Заявник у заяві зазначає, що шахрайство з кредитами, крадіжки з квартир є основним джерелом фінансування названих ним груп злочинців, за рахунок чого незаконно збагачуються працівники поліції, прокуратури, судді, які приймають незаконні рішення щодо проведення НС(Р)Д. 
11.Також у заяві ОСОБА_3 зазначав про те, що, ймовірно, після звільнення від окупантів територій України правоохоронні органи широко використовують спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, прилади системи оперативно-розшукових заходів (СОРМ) на базових станціях мобільного зв`язку, за допомогою яких спричиняють смерті громадянам дією електромагнітних полів з метою незаконного збагачення за рахунок перерозподілу звільненого житла за хабарі керівникам місцевих органів влади.
12.Отже, в діях вищенаведених осіб, на переконання скаржника, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
13.У заяві ОСОБА_3 просив, окрім іншого, внести відповідні відомості до ЄРДР. Однак, відомості за такою заявою до ЄРДР внесені не були, а 18.11.2024 заявник отримав лист НАБУ, яким було відмолено у внесенні відомостей до ЄРДР за його заявою.
14.Представник НАБУ на запит слідчої судді надсідав письмові пояснення, у яких зазначив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 07.11.2024, яка надійшла до НАБУ листом САП від 20.11.2024 № 07/1-56334ВИХ-24 та зареєстрована за вхідним номером Я-16188 від 25.11.2024, Національними бюро не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що проінформовано заявника листом № 112-294/35241 від 26.11.2024. Водночас, з копії зазначеного листа слідчою суддею встановлено, що аналогічне рішення було прийнято НАБУ за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 07.11.2024, яка надійшла безпосередньо до НАБУ та зареєстрована 08.11.2024 за № Я-15263, про що заявника повідомлено листом від 18.11.2024 № 112-294/34395.
15.Отже, наразі відомості за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР не внесено.
16.Окрім того, оскільки листи НАБУ, якими ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за його заявою, датовані 18.11.2024 та 26.11.2024, водночас зі скаргою до ВАКС заявник звернувся 28.11.2024, слідча суддя переконана, що скарга подана у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України строк.
17.Виходячи з наведеного, слідча суддя доходить висновку, що скарга подана особою, яка має право подавати таку скаргу, у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України строк.
18.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
19.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.
20.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
21.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України. 
22.Отже, оскаржена ОСОБА_3 бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.
23.Також, згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
24.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
25.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
26.Так, п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено такі умови, як вчинення вищенаведених кримінальних правопорушень, зокрема, членом Кабінету Міністрів України, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад, суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру», особою вищого складу Національної поліції, військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
27.Отже, скарга в частині повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 КК України, серед інших, керівництвом Міністерства внутрішніх справ, у тому мислі міністром, іншими представниками правоохоронних органів та Офісу Генерального прокурора, суддями Харківського апеляційного суду, військовослужбовцями Збройних Сил України та Національної гвардії, головами місцевих рад, підлягає розгляду в цьому суді. Адже серед вказаних осіб можуть бути особи, що відповідають умовам, визначеним п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
28.Поряд з цим, слідча суддя бере до уваги, що у скарзі йде мова також про можливе вчинення кримінальних правопорушень, у співучасті з іншими особами, а тому з урахуванням положень п. 20-2 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, слідча суддя вважає, що загалом по такій скарзі має здійснюватися судовий контроль Вищим антикорупційним судом.
29.На підставі викладеного, скарга відповідає вимогам ст. 303, ч. 1 ст. 304 та ч. 1 ст. 306 КПК України.
30.Поряд з цим, слідча суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).
31.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
32.Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.
33.Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».
34.Слідча суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.
35.Однак, на переконання слідчої судді, заява ОСОБА_3 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.
36.Як уже зазначала слідча суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.
37.На переконання слідчої судді, твердження скаржника про вчинення кримінального правопорушення має занадто узагальнений, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальні правопорушення. Адже всі його покликання є лише припущеннями, на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення.
38.Отже, доводи заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, на переконання слідчої судді, є необґрунтованими припущеннями не заснованими на фактичних даних.
39.Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
40.До того ж, слідча суддя звертає увагу, що після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій мірі. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на чинення кримінального правопорушення, є недопустимим.
41.З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві, не потребують перевірки засобами кримінального процесу. 
42.Отже, оскільки викладене скаржником не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР за такою заявою.
43.На підставі наведеного, слідча суддя вважає, що наявні підстави, для відмови у задоволення скарги.
З огляду на викладене, керуючись статтями ст. 214, 303, 307, 371-372, КПК України, слідча суддя
п о с т а н о в и л а:
Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя                                                            ОСОБА_1