КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№33/824/2940/2024                                                                                          Постанова винесена суддею Косик Л.Г.
Категорія: ст. 124 КУпАП                                            
                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
03 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута                 до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника                Войцехівського В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бобокала Р.Б. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня                                    2024 року стосовно
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
 
Згідно з постановою суду, 13 серпня 2023 о 14 год. 30 хв.                            на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 19 км+800 м  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , здійснив рух асфальтованим узбіччям, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням                          ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 1.10 (узбіччя), 11.1 ПДР України. 
 
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на                  момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник Бобокал Р.Б., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою через її винесення з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 1.10, 11.1 ПДР України, а відповідно - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах та належним чином не мотивований.
Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 здійснював виїзд  з узбіччя, так як попередньо, здійснював на ньому вимушену зупинку, у відповідності п. 31.5 ПДР України, що свідчить про неповне та не об`єктивне з`ясування обставин справи, чого вимагає ст. 245 КУпАП.
Вказує й на те, що судом першої інстанції у постанові зазначено: «Відтак, аналізуючи дослідженні та ретельно перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги положення ст. 62 Конституції України, приходжу до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п. 1.10. 11.1 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП», що також свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Також зазначає, що інформація, викладена у протоколі, не відповідає дійсності, оскільки працівниками поліції, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП,                не в повному обсязі та не об`єктивно досліджено всі обставини справи, та при складанні протоколу не враховано пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що останній здійснив зупинку на узбіччі вимушено, оскільки в нього виникла проблема з колесом, та що в подальшому рух по узбіччю він здійснив з метою виїзду на смугу руху, тобто виїзду з узбіччя.
Вказує й на те, що, здійснюючи маневр «розворот», ОСОБА_3 повинна була переконатись в безпеці вказаного маневру для всіх учасників дорожнього руху, чого остання не зробила, внаслідок чого відбулося зіткнення, чим порушила п. 10.4 ПДР. При цьому обов`язок надати дорогу, відповідно до п. 10.4 Правил, полягав в обов`язку надати дорогу усім без винятку транспортним засобам, незалежно від смуги руху, в якій вони рухались, і незалежно від того, чи мали вони право рухатись в тій чи іншій смузі. Також,              в даному випадку, водій   ОСОБА_3 повинна була надати дорогу зустрічним транспортним засобам, незалежно від того, з якою швидкістю вони рухались. Проте на зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув.
Також у постанові суду вказано про те, що представник потерпілої ОСОБА_4 зазначив, що зіткнення відбулося саме з вини водія автомобіля «Volkswagen Transporter» ОСОБА_1 , який рухався по узбіччю дороги, та  зазначив, що ДТП сталося після закінчення водієм ОСОБА_3 маневру розвороту, а саме в місці для розвороту транспортних засобів. Проте вказане, суперечить ПДР України, оскільки ДТП сталося в місці для розвороту ТЗ, а не на перехресті доріг, які регулюються світлофором, тому доводи представника ОСОБА_3., щодо закінчення маневру не знаходить свого підтвердження.
Крім того, судом першої інстанції при дослідженні доказів не враховано те, що ОСОБА_3 повинна була переконатися у безпеці свого маневру, оскільки, згідно фото та відео з місця ДТП, на даному відрізку дороги (місце ДТП), узбіччя асфальтоване, видимість ні чим не ускладняється, тому за таких умов, вона повинна була переконатися в безпеці свого маневру, розвороту, для всіх учасників дорожнього руху, а не по команді водіїв, які увімкнули «аварійну світлову сигналізацію», робити такий небезпечний маневр як «розворот», не впевнившись, що в зустрічному напрямку рухався по узбіччю автомобіль Volkswagen, якого вона об`єктивно спроможна була виявити і негайно зупинитись, однак цього ОСОБА_3 не зробила.
При цьому вважає, що маневр «розворот» водій автомобіля Hyundai Tucson ОСОБА_3 повинна була робити, переконавшись в безпеці та сховатись в «карман» для розвороту в край проїзної частини дороги, а також відбійника, по дозволеній траєкторії в спеціально відведений для розвороту «карман», щоб зайняти крайнє положення для розгону ТЗ, однак             ОСОБА_3 , здійснюючи маневр розвороту, мало того, що не переконалась у безпеці свого маневру, та ще й не по дозволеній траєкторії на даній ділянці дороги створила перешкоду автомобілю Volkswagen, внаслідок чого відбулося зіткнення.
Крім того, зазначає, що трактуючи ПДР, суд першої інстанції зробив категоричний висновок, що рух по узбіччю заборонено, однак судом не було зазначено, що узбіччя - це складова частина дороги, на узбіччі дозволяється виконати зупинку або стоянку, що свідчить про те, що рух транспортних засобів для заїзду на узбіччя та виїзду з узбіччя не заборонений, в обов`язках водія переліку заборон в чинних правилах дорожнього руху немає. В даному випадку, коли відбулася ДТП, був ускладнений рух і обидві смуги для руху були в заторі, а саме всі автомобілі, які знаходилися в цих смугах стояли і можливості у водія автомобіля Volkswagen  ОСОБА_1 для перелаштування в ці смуги не було, тому він продовжив рух по узбіччю після зупинки, яку він попередньо здійснив на узбіччі, і тому до ДТП рух ТЗ Volkswagen призвести не міг, так як згідно п. 11.14 ПДР рух по узбіччю дозволений, якщо це не створює перешкод пішоходам, і водій ТЗ VolkswagenОСОБА_1 при виникненні перешкоди, а саме, при появі ТЗ Hyundai Tucson, вжив заходи, екстрене гальмування.
Таким чином, вважає, що до ДТП призвели саме дії водія ТЗ Hyundai Tucson  ОСОБА_3 , оскільки вона не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком зміни напрямку свого руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим порушила п.п. 2.3 б, 10.1 та 10.4 ПДР.
 
Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що оскаржувана постанова суду надійшла на електронну адресу захисника ОСОБА_1 - Войцехівського В.В. лише 18.04.2024.
 
          Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення                         ОСОБА_1 та захисника Войцехівського В.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків. 
 
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
 
Враховуючи ті обставини, що, хоча захисник Войцехівський В.В. і був присутнім в суді першої інстанції під час розгляду справи, однак копію прийнятого судом рішення захисник отримав 18 квітня 2024 року, а тому до цього часу з об`єктивних причин не міг підготувати обґрунтовану та вмотивовану апеляційну скаргу, у зв`язку з чим, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне клопотання задовольнити, поновити захиснику                                Бобокалу Р.Б. строк на апеляційне оскарження постанови судді, як такий, що пропущений з поважних причин.
 
 Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постанови суду першої інстанції, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.  
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
 
Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                          ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
 
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 531099 від                          06 листопада 2023 року, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАПта підписано відповідною посадовою особою; копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 437933 від 13 серпня 2023; копії схеми місця ДТП; копіях письмових пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; копія постанови Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2023 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, та копія постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2024 року, якою  постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,  та закрито провадження у справі, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП; фото з місця ДТП за участю автомобілів «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2 ; відеозаписі з місця ДТП. 
Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою у взаємозв`язку для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення є безпідставними.
 
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).
 
Згідно п. 11.1 Правил дорожнього руху, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. 
 
При цьому п. 10.1 Правил дорожнього руху передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 13 серпня 2023 о 14 год. 30 хв. на 19 км+800 м автодороги                       М-06 Київ-Чоп, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , здійснив рух асфальтованим узбіччям, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «HyundaiTucson», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги                       п.п. 1.10 (узбіччя), 11.1 ПДР України.

          Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , вона, керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2 , їхала до місця для розвороту на трасі Київ-Житомир, в сторону Житомира, зупинка «Сосновий бір». В цей час зі сторони Києва був великий затор. Вона увімкнула лівий показник повороту, сигналізуючи, що хоче виїхати на розворот. В цей час два автомобілі в двох зустрічних смугах зупинилися, включивши аварійну сигналізацію, тим самим дали їй сигнал, що вони її пропускають та дають змогу розвернутися. В той час, в крайньому правому ряду (по узбіччю), на швидкості 100-120 км/год, рухався автомобіль «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , а вона вже виконувала маневр розворот, тому не змогла загальмувати, і в момент виконання маневру, автомобіль «Volkswagen Transporter» здійснив удар в її авто, в задню праву сторону.
 
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 13 серпня                            2023 року о 14 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , він їхав по дорозі в бік Житомира. Для перевірки технічного стану автомобіля зробив зупинку на узбіччі. Сівши за кермо автомобіля, він увімкнув лівий покажчик повороту, щоб виїхати з узбіччя на смугу для руху. Оскільки обидві смуги руху були в заторі та його ніхто не пропускав, протягом декількох хвилин, увімкнувши лівий покажчик повороту та на невеликій швидкості, він рухався по узбіччю з метою з`їзду з нього. Проїхавши приблизно 50 метрів та наблизившись до місця для розвороту автомобілів, помітив, як зліва від нього раптом виїхав автомобіль  «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2 , для уникнення зіткнення застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» під керуванням ОСОБА_3 не вдалося. 
 
Відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, після зіткнення транспортні засоби знаходяться в межах «карману» для розвороту зустрічних транспортних засобів, який відокремлений суцільною лінією дорожньої розмітки по напрямку руху автомобіля «Volkswagen Transporter», та автомобілі отримали наступні механічні пошкодження: в автомобілі «Hyundai Tucson» - деформація заднього правого крила, дверей, колеса, зруйновано задній бампер, а в автомобілі «Volkswagen Transporter» - деформація капоту, переднього лівого крила, зруйновано передній бампер та лівий блок фар, які вказують на те, що контактування автомобілів відбулось передньою лівою частиною автомобіля «Volkswagen Transporter» із задньою правою частиною автомобіля «Hyundai Tucson».
Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями, на яких зафіксовано положення автомобілів «Hyundai Tucson» та «Volkswagen Transporter» після зіткнення і пошкодження, які вони мали в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, дані, зафіксовані на схемі ДТП, зокрема щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, а також характеру та локалізації пошкоджень автомобілів у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема поясненнями водіїв ОСОБА_1  та  ОСОБА_3 щодо напрямку руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням, вказують на те, що водій автомобіля «Hyundai Tucson» ОСОБА_3 на момент зіткнення вже перетнула обидві смуги для руху зустрічного напрямку та фактично вже перебувала у завершальній фазі, що свідчить про тривалий час перебування автомобіля «Hyundai Tucson» в стані виконання маневру розвороту і не створення перешкод зустрічним транспортним засобам, які знаходились в обох смугах руху проїзної частини дороги даного напрямку, тому перешкод технічного характеру для виявлення і надання переваги у водія автомобіля «Volkswagen Transporter»   ОСОБА_1 , який, рухаючись правим узбіччям, виїхав у «карман» для розвороту зустрічних транспортних засобів, не було і він міг уникнути зіткнення, дотримуючись вимог Правил дорожнього руху. 
Таким чином, з наведених доказів вбачається, що ОСОБА_1 здійснив рух асфальтованим узбіччям в порушення вимог п.п. 1.10, 11.1 ПДР, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «HyundaiTucson», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
При цьому, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , він сам не заперечує, що здійснював рух асфальтним узбіччям та намагався виїхати на проїзджу частину дороги, однак переконаний, що мав перевагу в русі перед автомобілем «Hyundai Tucson», який здійснював розворот. Проте, такі твердження ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
 
Спростовуються п. 1.10 Правил дорожнього руху і доводи захисника про відсутність заборони руху транспортних засобів по узбіччю, у відповідності до яких: узбіччя - це елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами, зокрема узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).
 
Таким чином, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, що він, всупереч вимоги п.п. 1.10, 11.1 Правил дорожнього руху,                              13 серпня 2023 о 14 год. 30 хв. на 19 км+800 м автодороги М-06 Київ-Чоп, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» здійснив рух асфальтованим узбіччям, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», а тому висновок судді про вчинення   ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.
 
Також суд обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 7                         ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення - 13 серпня 2023 року, до складання протоколу - 06 листопада 2023 року, минуло більше трьох місяців. 
 
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня                         2024 року, а тому апеляційна скарга захисника Бобокала Р.Б. задоволенню не підлягає.
 
Разом з тим, за вимогами ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги та вправі змінити постанову суду першої інстанції.
 
В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що в постанові судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року невірно зазначено прізвище особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 , в той час як з наданих суду матеріалів вбачається, що його прізвище ОСОБА_1 .
 
Таким чином, в порядку ст. 294 КУпАП постанова Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року підлягає зміні із зазначенням по тексту вказаного рішення суду прізвища особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 . 
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
 
п о с т а н о в и л а:
 
поновити захиснику Бобокалу Р.Б. строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року.
 
Апеляційну скаргу захисника Бобокала Р.Б. залишити без задоволення.
 
В порядку ст. 294 КУпАП постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, змінити, зазначивши по тексту постанови прізвище особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 . 
 
В решті постанову залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

                           Суддя
Київського апеляційного суду                                         Горб І.М.