Справа № 755/18715/24                                     Головуючий в суді І інстанції Марченко М.В.  
Провадження № 33/824/594/2025                 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 січня 2025 року                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,
За участі секретаря судового засідання Лащевської Д.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва  від 18 листопада 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                                  ВСТАНОВИВ:  
                                                    
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 05.10.2024 року о 22 годині 38 хвилини керував автомобілем марки «Ssang Yong Korando», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Чупринки, 8-А у м.Києві, у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.
Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер».
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Філін Е.В. подав апеляційну скаргу. 
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Філін Е.В. вказує, що постанова Дніпровського районного судум. Києва від 18 листопада 2024 року винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням нової.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 965504 від 05 жовтня 2024 року не містить належних доказів того, що при вказаних у протоколі обставинах ОСОБА_1 керував та був водієм транспортного засобу марки Ssang Yung д.н.з. НОМЕР_2 .
Також вказує, що докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Ssang Yung д.н.з. НОМЕР_2 також відсутні в матеріалах справи № 755/18715/24.
Зазначає, що на відео з нагрудної камери, яка додається до протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Ssang Yung д.н.з. НОМЕР_2 .
Посилається на те, що відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічнихзасобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299.
Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє    можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.
На підставі вищевикладеного просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року скасувати, провадження в справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Філін Е.В. апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити. 
Представник патрульної поліції Надкреничний П.П. заперечував проти доводів апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 2.9. а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділ І Інструкції).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділ І Інструкції).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Розділ І Інструкції).
Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду, направленні на огляд водія транспортного засобу, роздруківкою приладу «Драгер» та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 965504, 5 жовтня 2024 року о 22:38 год по вул. Чупринки, 8-А у м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ssang Yung д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest - 6820, результат огляду 1,92 проміле.
Відповідно до чеку Drager Alcotest 6820, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, цифровий показник результату огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 становить 1,92 проміле, в той час як допустимий показник, не повинен перевищувати 0,2 проміле.
Згідно акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У графі «з результатами згоден», ОСОБА_1 проставив свій підпис.
Одним із доводів апеляційної скарги є відсутність на переконання апелянта факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Зі змісту відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, а також пояснень ОСОБА_1 в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції підтвердив: «що він сидів у автомобілі, двигун якого був заведений, а автомобіль рухався, тому що справа в коробці передач».
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом та матеріали справи не містять доказів керування автомобілем спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 особисто підтвердив факт керування ним транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не є безперервним, судом апеляційної інстанції також не приймається з наступних підстав.
Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано записи, які стосуються обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, мають формальний характер та спрямовані на ухилення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КУпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, а відтак постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

  Суддя                                                                                         Т.О. Писана