УХВАЛА
 
15 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 216/2965/24
провадження № 61-17313ск24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року в справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У квітні 2024 року комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 вересня 2017 року по 01 березня 2024 року в сумі 71 665, 60 грн, з яких:71 097, 87 грн - заборгованість з централізованого опалення за період з 01 вересня 2017 року по 01 березня 2024 року; 567, 73 грн - плата за абонентське обслуговування за період з 05 листопада 2021 року по 01 березня 2024 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір в сумі 3 028, 00 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з КПТМ «Криворіжтепломережа» на користьОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі3 633, 60 грн.
26 грудня 2024 року представник заявника КПТМ «Криворіжтепломережа» - адвокат Цвіркун А. А. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу напостанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року у вказаній справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.
Ціна позову в цій справі становить 71 665, 60 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).
У касаційній скарзі представник заявника посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки оскаржувані судові рішення не відповідають існуючій судовій практиці та вважає, що необхідно відкрити касаційне провадження для формування єдиної правозастосовчої практики.  Представник заявника у касаційній скарзі зазначає, зокрема, про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
Проте адвокатом Цвіркун А. А. не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміннята застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.
Крім того, посилання на застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому таке посилання саме по собі не вказує на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.
Також адвокат Цвіркун А. А. вказує, що справа має для заявника виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки представництво інтересів КПТМ «Криворіжтепломережа» в судах є регулярною функцією, вирішення цього питання впливає на законодавчі вимоги щодо законності та обґрунтованості судових рішень в численних подібних спорах між позивачем та відповідачем. Зазначає, що на підставі звернень підприємства по справах, які виникають з аналогічних правовідносин, вже сформована судова практика і оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції радикально цій практиці суперечить.
Слід зазначити, що оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття такого судового рішення.
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника заявника про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року в справі за позовомкомунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          М. Ю. Тітов
 
                                                                                                                А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                                    Є. В. Коротенко