ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/5127/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року (суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом  до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Військова частина НОМЕР_2 , в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо невірного визначення вислуги років позивача в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 № 290;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вислуги років позивача з урахуванням відомостей відображених у витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 № 278;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату встановленої позивачу в період проходження служби з 06.10.2023 по дату винесення рішення суду надбавки за вислугу років із застосуванням розміру надбавки 50% відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, встановленої додатком 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням перерахованої вислуги років та раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 до 05.10.2023 включно. Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 28 вересня 2024 року № 296-РС позивач переведений до НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військової частини НОМЕР_1 ). Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 № 278 позивача виключено зі списків військової частини, встановлено вислугу станом на « 05» жовтня 2023 року: календарна 27 р. 07 м. 22 дн. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 № 290 позивача включено до списків військової частини, встановлено вислугу станом на « 06» жовтня 2023 року: календарна 06 років, 10 місяців, 11 днів. Позивач усно звертався до свого безпосереднього командира з проханням перерахунку вислуги років. Крім того, звернення подане до військової частини НОМЕР_4 (оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина НОМЕР_1 ). Листом від 12.01.2024 №2393/18/62 військова частина НОМЕР_4 позивачу сповістила, що вислуга років нарахована згідно записам у військовому квитку за періоди з 30.08.2016 по 29.08.2021 та з 25.11.2021 по теперішній час. Таким чином, позивачу невірно встановлено календарну вислугу років, що спричинило невірне нарахування та виплату надбавку за вислугу років та зменшення грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Просить суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невірного визначення вислуги років ОСОБА_1 в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 № 290.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням відомостей, відображених у витязі із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 № 278 та грошовому атестаті від 05.10.2023, виданому Військовою частиною НОМЕР_2 .
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату встановленої ОСОБА_1 в період проходження служби з 06.10.2023 надбавки за вислугу років із застосуванням розміру надбавки 50% відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, встановленої додатком 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням перерахованої вислуги років та раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні вимоги щодо одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. На думку суду, вказана позовна вимога стосуються майбутніх правовідносин, отже позовні вимоги в цій частині є передчасними і задоволенню не підлягають. Позивач не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими, оскільки  військовослужбовець, звільнений з військової служби має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби. Таким чином, разом із виплатою грошового забезпечення позивачеві підлягає виплата компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. З вказаним, погодився і суд першої інстанції. Проте у задоволенні цієї позовної вимоги було відмовлено у зв`язку із виплати спірних сум позивачеві ще не здійснено. Судом першої інстанції упущено неефективність такого підходу та відповідно й рішення суду в цілому.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем зазначено, що єдине, на що посилається позивач та на основі чого ґрунтуються позовні вимоги, є витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 № 278 , про те, що позивачу було встановлено вислугу станом на « 05» жовтня 2023 року: календарна 27 р., 07 м., 22 дн. Є саме витяг із наказу, а не наказ, як зазначає позивач, і легітимність якого, військова частина НОМЕР_1 не має можливості перевірити. Достовірність даної інформації, військова частина НОМЕР_1 не в змозі перевірити, у зв`язку із, як зазначалося вище за текстом, відсутністю особової справи ОСОБА_1 . А тому, єдиним документом, який би підтверджував окремі періоди Військової служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах ОСОБА_1 , це записи у військовому квитку за періоди з 30.08.2016 по 29.08.2021 та з 25.11.2021 по теперішній час. На підставі чого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 № 290 позивачу було встановлено вислугу станом на «06» жовтня 2023 року: календарна 06 років, 10 місяців, 11 днів. А тому, із моменту зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не маючи особової справи, останньому було затверджено вислугу років: календарна 06 років, 10 місяців, 11 днів виключно з військового квитка. У зв`язку із вищевикладеним, військова частина НОМЕР_1 не відмовлялася від перерахунку вислуги років ОСОБА_1 . Та зможе це зробити, лише після надходження особової справи останнього, якщо підтвердяться всі обставини. А тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо невірного визначення вислуги років позивача в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 № 290 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вислуги років позивача з урахуванням відомостей відображених у витязі із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 № 278, задоволенню не підлягають. Як наслідок, похідні вимоги, стосовно зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату встановленої позивачу в період проходження служби з 06.10.2023 по дату винесення рішення суду надбавки за вислугу років із застосуванням розміру надбавки 50% відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, встановленої додатком 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням перерахованої вислуги років та раніше виплачених сум, також задоволенню не підлягають. Таким чином, командування військової частини НОМЕР_1 діяло відповідно до вимог чинного законодавства і тому бездіяльність військової частини НОМЕР_1 не є протиправною, як це зазначає позивач.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що     ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 до 05.10.2023 включно.
Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 28 вересня 2024 року № 296-РС позивач переведений до НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військової частини НОМЕР_1 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 №278 позивача виключено зі списків військової частини, встановлено вислугу станом на « 05» жовтня 2023 року: календарна 27 років 07 місяців 22 дні, пільгова 00 років 11 місяців 22 дні, загальна 28 років 07 місяців 14 днів.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 №290 позивача включено до списків військової частини, встановлено вислугу станом на « 06» жовтня 2023 року: календарна 06 років 10 місяців 11 днів.
Позивач усно звертався до свого безпосереднього командира з проханням перерахунку вислуги років. Крім того, звернення подане до військової частини НОМЕР_4 (оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина НОМЕР_1 ).
Листом від 12.01.2024 № 2393/18/62 військова частина НОМЕР_4 повідомила позивача, що вислуга років нарахована згідно записам у військовому квитку за періоди з 30.08.2016 по 29.08.2021 та з 25.11.2021 по теперішній час.
Не погодившись з діями відповідача щодо невірного визначення вислуги років позивача в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 № 290, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Щодо вимог апеляційної скарги відповідача.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Частиною 1статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Абзацами 1, 2 ч. 4 вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п. 4. Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно  до п.п.1-3 розділу IV «Виплата надбавки за вислугу років» Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:
зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами);
проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);
проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Згідно з п.п. 6, 7 розділу IV Порядку № 260, для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби,  виплата надбавки за вислугу років  здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Аналіз вказаних положень Порядку № 260 вказує, що командир військової частини оголошує наказом обсяг вислуги років військовослужбовців, який враховується для обчислення надбавки за вислугу років. При цьому, наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності).
Матеріалами справи встановлено, що з 16.08.1995 по 30.06.2016 позивач проходив службу у органах МВС на посадах молодшого і середнього начальницького складу та в Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах середнього і старшого начальницького складу.
З 05.10.2016 по 25.06.2020 включно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_6 .
З 25.06.2020 по 28.08.2021 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 25.08.2021 № 23-РС позивач звільнений з військової служби та виключений зі списків військової частини НОМЕР_6 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 28.08.2021 № 162.
Вказане підтверджується витягом з особової справи, виданим військовою частиною НОМЕР_6 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 №278 позивача виключено зі списків військової частини, встановлено вислугу станом на « 05» жовтня 2023 року: календарна 27 років 07 місяців 22 дні, пільгова 00 років 11 місяців 22 дні, загальна 28 років 07 місяців 14 днів.
Із розрахунку вислуги років військовослужбовця солдата ОСОБА_1 , здійсненого військовою частиною НОМЕР_2 вбачається, що загальна вислуга складає 28 років 07 місяців 14 днів.
Згідно грошового атестату, виданого військовою частиною НОМЕР_2 про види грошового забезпечення виплачені солдату ОСОБА_1 станом на             05 жовтня 2023 року, розмір надбавки за вислугу років позивача становив 50% посадового окладу, з урахуванням того, що обчислена станом на 05 жовтня 2023 року вислуга років військовослужбовця становила 28 років 7 місяців 14 днів, у тому числі пільгова вислуга – 0 років 11 місяців та 22 дні.
Разом з тим, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 № 290 позивача включено до списків військової частини, встановлено вислугу станом на « 06» жовтня 2023 року: календарна 06 років 10 місяців 11 днів.
Отже, аналіз установлених обставин вказує на те, що прийнятий військовою частиною НОМЕР_1 наказ №290 від 06.10.2023 містить невірне встановлення календарної вислуги років позивача, адже суперечить інформації про вислугу років, зазначеної в наказі командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 № 278 та в грошовому атестаті.
З матеріалів справи також слідує, що вказана помилка не була виправлена відповідачем та знайшла своє відображення в прийнятому командиром військової частини НОМЕР_1  наказі №290 від 06.10.2023 про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення позивача.
Аргументи представника відповідача, наведені у відзиві та апеляційній скарзі, що вислуга років позивача була нарахована згідно записам у військовому квитку за періоди з 30.08.2016 по 29.08.2021 та з 25.11.2021 по теперішній час, оскільки особова справа позивача евакуйована із пункту постійної дислокації та доступу до неї, станом на 05.01.2024, не має, тоді як єдиним документом, який би підтверджував окремі періоди військової служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах позивача, це записи у військовому квитку, суд оцінює критично, адже  у випадку прибуття військовослужбовця до військової частини для подальшого проходження військової служби виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації з грошового атестату, а не здійснюється перевірка «легітимності» наказів чи витягів із наказів або ж використання даних з військового квитка військовослужбовця, отже, з огляду на прибуття позивача до військової частини НОМЕР_1 з військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби виплата надбавки позивачу за вислугу років мала здійснюватися на підставі інформації з грошового атестату.
З вищенаведених мотивів колегія суддів вважає помилковими доводи представника відповідача, що дії військовою частиною НОМЕР_7 вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України, адже матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, який в даних правовідносинах виступає суб`єктом владних повноважень, вжив належних заходів задля виправлення допущеної ним помилки, водночас невірне встановлення календарної вислуги призвело до помилкового обрахунку надбавки за вислугу років на військовій службі, а отже й зменшення розміру грошового забезпечення без належних на те правових підстав.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов  до  правильного висновку, що позовні вимоги в оскаржуваній частині належать  до  задоволення, тоді як апеляційна скарга відповідача зазначених висновків суді першої інстанції не спростовує, а томі вістуні підстави для задоволення її вимог.
Щодо вимог апеляційної скарги відповідача.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44  затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок  №44).
Згідно пунктів 2 - 5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України  які  відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок  відповідних  коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом  України  «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Вказана позиція узгоджена з  постановою  Верховного Суду  від  22.06.2018 у справі №812/1048/17,  від  29 липня 2020 року у справі № 814/142/17,  від  19 лютого 2020 року у справі №826/2922/17,  від  28 вересня 2022 року у справі № 400/1119/21.
Так,  відповідно до  правового висновку та позиції Верховного Суду, висловлених у постанові  від  22 червня 2018 року в справі №812/1048/17 (№К/9901/3357/17) механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.
Верховний Суд в постанові  від  26 березня 2020 року в справі №813/189/18 (№К/9901/53267/18) зазначив, що компенсація податку з доходів фізичних осіб відноситься  до  компенсаційних платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Так, у частині вимог позивача про нарахування та виплату грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб  відповідно до пункту 2  Порядку № 44, варто зазначити, що аналіз наведених вище пунктів  2  - 3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Як уже зазначалось, грошове забезпечення військовослужбовців є одним з основних державних гарантій щодо оплати їх праці та підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
При цьому, нарахування та виплата грошового забезпечення у визначеному законодавством розмірі мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на його нарахування та виплату відповідно до вимог законодавства.
Відтак, з урахуванням наведеного правого регулювання, нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб  відповідно до пункту 2  Порядку № 44.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 27 липня 2023 року у справі № 380/813/22, від 27 вересня 2023 року у справі № 420/23176/21,  від  31 січня 2024 року у справі № 320/6441/22, від 31 січня 2024 року у справі №320/6441/22,  від  18 квітня 2024 року у справі №160/10789/22,  від  30 квітня 2024 року у справі №360/700/23, від 27 червня 2024 року у справі № 580/602/22,  від  10 жовтня 2024 року у справі № 500/8015/23.
На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, частково неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню у відповідній частині, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення вимог.
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо зобов`язання нарахувати запитувані виплати з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Прийняти нове судове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 компенсацію   сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, при проведенні перерахунку та виплаті встановленої в період проходження служби з 06.10.2023 надбавки за вислугу років із застосуванням розміру надбавки 50% відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, встановленої додатком 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням перерахованої вислуги років та раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко